BEVEZETÉS. 



EINLEITUNG. 



dalíiságból bontakozik ki a birálat, a melylyel az 

 igazságot megközelíthetjük. 



Ez a munkafelosztfis nagy elvének természetes 

 alapja. Az eredmény, mely e muukafelosztás révén 

 eléretett es elérhető, fötenyezöje a civilisátié)uak, s 

 mint ilyen, tulajdona, jóltévöje az emberiségnek. 



Az eredmény : a jelenscgekbíll kibontakozó, tör- 

 vényeiben fölismert valö igaz. 



És ez az egyetlen, a leghatalmasabb, csalhatat- 

 lan fegyver, melynek l'enj'e a sötétséget eloszlatja, 

 melynek éle nyomról nyomra kiírtja az akadályokat, 

 a melyek a művelődés s így a valódi szabadság 

 ösvényén felburjánzanak , szóval , ez az egyedül 

 győzedelmes fegyver, melynek győzelme valóban 

 győző, mert maradandó. 



Győzelmei magok is fejlődnek. 



A felfogási képesség különbségei, melyek az 

 emberiségnek az imént kiemelt értelmi csoportosi- 

 tásából erednek, s nemzetek, családok, sőt egyénekre 

 felosztva vaunak — kell is hogy legyenek , mert 

 föltételei a szemlélődés sokoldalúságának — e 

 különbségek lépten nyomon minden hatásnak ellen- 

 hatását keltik föl. 



A rósz ellen a jó, a sötétség ellen a világosság 

 küzd. 



Bár milyen lassan, de gyiiz a jó, gyíiz a világosság. 



Itt-ott visszaszorítva, elnyomva, újból síkra száll 

 s első gyökerszála, a melyet az alkalmas talajba 

 mélyeszt, kiírthatatlanná lesz. Mihelyt e gyökér 

 erőre kap, kezdődik a haladás, fokozva a verseny 

 ösztöne, a példa hatalma által. 



Ha, bár milyen futó pillantással is, végig sietünk 

 a mívelödés történelmén : ugy a mint ez az emberi- 

 ség mai állapotát mutatja, a mint az értelmi s lienne 

 a társadalmi haladást szemünk elé állítja : a jó és a 

 világosság diadalait fogjuk bltni s megtanuljuk, hogy 

 az emberiség, mint olyan, saját gyöngéi ellen, saját 

 tökéletesedése érdekében küzd, haladva fejlődik. 



Küzdelme kivezette ösállapotából , kivezette a 

 visszahatás korszakainak sötétségéből, megszerze 

 neki azon eszközöket, melyek oly bámulatos, szinte 

 csodás munkát végeznek: a dadogás beszéddé, 

 hódító nyelvvé, a rovás írássá lett ; és ma a köuyv- 



Das ist die natürliche Grundlage des grossen 

 Prineipes der Arbeitstheilung. Das Resultat welches 

 durch diese Arbeitstheilung erreicht wurde, ist ein 

 Hauptfactor der Civilisation und als solcher Eigen- 

 thuni uuil Wiihltluiter der ganzen Menschheit. 



Das Resultat ist: die den Erscheinungen ent- 

 springende, nach ihren Gesetzen erkannte Wahrheit. 



Und dieses ist die einzige, gewaltigste, unfehl- 

 barste Waffe, deren Glanz die Finsterniss zertbrilt, 

 deren Schneide auf Schritt und Tritt die Hinder- 

 nisse ausrottet, welche auf dem I'fade der Cultur, 

 mithin der wahren Freiheit, emporschiessen, — nüt 

 einem Worte, sie ist die einzig siegende Waffe, deren 

 Sieg besiegend, weil übei'zeugend, und eben deshalb 

 bleibend ist. 



Aber auch diese Siege entwickeln sich. 



Die Verschiedenheiten der Fassungskraft, welche 

 der soeben hervorgehobenen intellectuelleu (irup- 

 pirung ents})ringen, und auf Nationen, Familien, ja 

 sogar Individuen vertheilt sind — und auch ver- 

 theilt sein müssen, weil sie Bedingungen für die 

 Verschiedenheit der Betrachtung sind — diese 

 Verschiedenln'iten erwecken auf Schritt und Tritt 

 für die Action eine Eeaction. 



Es kämpft das Gute gegen das Lose, die Fin- 

 sterniss gegen das Lieht. 



Wenn auch langsam, es siegt das Licht und das 

 Gute. Hier und dort zurückgedrängt, unterdrückt, 

 betritt es wieder den Kampfplatz, und die erste Wur- 

 zel, welchem es in geeignetem Boden vei-tit'ft, wird 

 unausrottliar. Sobald diese Wurzel an Kraft gewinnt, 

 beginnt der durch Wetteifer und die Gewalt des 

 Beispieles gesteigerte Fortschritt. 



Wir mögen einen noch so flüchtigen Blick auf 

 die Geschichte der Civilisaticm werfen : so wie sie den 

 heutigen Zustand der Menschheit weiset, so wie sie 

 uns den intellectuelleu und darin den socialen Fort- 

 schritt vor Augen führt, so werden wir den Triumph 

 des Guten, des Lichtes erlilickeu; uml wir werden 

 es lernen, dass die Menschheit, als solche, gegen ihre 

 eigenen Schwächen, im Interesse ihrer eigenen 

 Vervollkommnung kämpft, sich fortschreitend ent- 

 wickelt. 



Der Kampf führte sie aus dem Urzustände, er 

 führte sie aus der Fiusterniss des Zeitalters der Eeac- 

 tion; er errang ihr die Werkzeuge, welche eine so 

 staunenswerthe, beinahe wunderbare' Arbeit verrich- 

 ten ; das Lallen wurde zur Sprache, zur erobernden 



