BEVEZETÉS. 



EINLEITt'NG. 



járt, iip;y;in;izoii tVildtrlícii. a nivfi ma is Irti'zö emlier- 

 falást. ]\[:íst'ciril bitjük, Ikilív iiH',t;t'i.'lcl<'i tiilajdii — a 

 mint ezt kitVjrzni szoktuk — liiztinvds konilmeiiyek 

 között, már uhljau a korban is, amelyben az ember- 

 szereteti'öl szóló tan — minden haladásnak e föí'öi'el- 

 tétele — méíí nem állott meg o-yözedelmesen, mégis 

 akailtak oly fok, a melyek az erteU'm koreben oly 

 magaslatra jutottak, a nu'lyen ma is tiszteljük; sz(')- 

 val, látjuk, hogy a mig l'^uropában az emlierszere- 

 tetböl szükségképen kibontakozó nemes democrátia, 

 az épen oly szükségképen hozzátartozó értelmi elő- 

 menetellel együtt érvényre jut, addig Daliomeymég 

 mindig áldozza heeatondiait. Az elsőre nézve tudjuk, 

 hogy a tiszta emberszeretet tanát megeli'izőlegAms- 

 TOTELEs m:ír le tudott tenni (dy alapokat is, a melye- 

 ket eddig vagy ep2ien nem, vagy esak igen szerény 

 mertekbrn birtunk módosítani, a uirlyck idlenlien 

 Síik tekintetben halacLisunk kiinduló pontjait vagy 

 legalálib ösztönzőit képezek. 



Az AuisTOTELEs-i szellem vívmányai mindenesetre 

 virágai és gyümölcsei egy korszaknak. Minöségök 

 indoliolva s föltételezve van a, ti'rmeszeti viszonyok 

 ;íltal, a melyek — s csak ezek — alapjrui a .görög 

 társadalom bizonyos állapotig, jelesen a szaliadság 

 tekinteteijen, s az ezen áll.-ipotnak mcgfeUdi") mive- 

 lődési fokig egyáltalában eljuthatott. 



Az igazi emberszeretetből folyó, való democrat 

 ininyuak teljes hiánya határt szabott a görög társa- 

 dalomnak, es e határ egyértelmű lett v társadalom 

 enyészetevei. 



De az e társadalom által megfutott lét azért nem 

 volt meddő az emberiségre nézve, mert hiányai 

 mellett is megtudta érlelni azon föltételeket, a me- 

 lyek az AiiisToTELEs magaslatát kifejtették, a mely 

 magaslaton azut:ín oly szellemi gyümölcs termett, 

 mely bevált csirának egy ni;is, magasabb líorszak 

 számára. 



E virág: az inductió és deduetio a, maga alkal- 

 mazásában. E vir;ig fejlőidesenek utain eddig esak 

 két határkc") ismeretes, melynek neve Auistoteles 

 és Newton. A kettő köziitti hezagljan mozognak az 

 Epigonok. 



dass ímí geeignetem Boden — wie wir dies zu sagen 

 pflegen — unter gewissen Umstanden, s(dion zu der 

 Zeit, in welcher die Lehre von der Nächstenliebe — 

 diese Hauptbedingung jeglichen Fortschrittes — 

 noch nicht siegreich bestand, sich dennoch schon 

 soli'he Kopie vorfanden, welche im Kreise des Intel- 

 lectuellen zu i'iner Höhe gelangten, auf wideher wir 

 sie auch heute noch vertdn'en : kurz gesagt, wir 

 sehen, dass, indem in EiU'opa die der Nächstenliebe 

 nothwendigerweise entströmende edle Demokratie, 

 mit der eben so nothwendigerweise dazu geluirigen 

 intelleetuellen Progression zur Geltung gelangt, 

 Dahomey noch immer Hekatomben opfert. Hück- 

 sichtlich des ersteren wissen wir, dass lange vor 

 der Lehre der Nächstenliebe Aristotkles schon 

 solche Tirunillagen zu schaffen vermochte, welche 

 wir bis jetzt gar nicht oder nur in sehr bescheide- 

 nem Masse zu modificiren vermochten, welche da- 

 gegen in vieHaeher Beziehung die Ausgangspunkte, 

 oder mindenstens den Sporn unseres geistigen Fort- 

 schrittes lieferten. 



Die Eroberungen des AnisTOTELEs'schen Geistes 

 sind jedenfalls Blüthen und Früchte eines Zeitalters. 

 Ihri' Qualität ist durch die natürliclu'U Verhält- 

 nisse bedingt und begründet, auf deren (Grundlage 

 — und nur auf dieser — die griechische Gesell- 

 schaft bis zu einem gewissen Znstande, besonders 

 rücksichtlich der Freihiät, und zu einer diesem 

 Zustande entsprechenden Culturstufe überhaupt 

 gelangen konnte. 



Der gänzliche Mangtd der der wahi'en Men- 

 schenliebe entspringenden, wahren demokratischen 

 Richtung, zog der griechischen Gesellschaft die 

 Grenze, und diese Grenze war gleichbedeutend mit 

 dem Verfalle dieser Gesellschaft. 



Aber der Lel)enslauf dieser Gesellschaft war tän- 

 dle Menschheit dennoch nicht unfruchtbar; denn 

 trotz aller Mängel vermochte er doch jene Bedin- 

 gungen zu zeitigen, welche die Höhe des Aiusxo- 

 TELEs zu Stande brachten, auf welcher Hidie dann 

 solclii' Fnichte des Geistes gediehen, welche voll- 

 kommen geeignet waren den Keim fin- ein lioheres 

 Zeitalter zu liefern. 



Diese Früchte sind: die huluction und Deduc- 

 tion in ihrer Anwendung. Auf dem Wege der Ent- 

 wickelung dieser Blüthen sind bis jetzt blos zwei 

 Marksteine bekannt: Aristoteles und Newton. Im 

 Zwisclienraume bewegen sich die Epigonen. 



