KIOT.OGIAI RENDSZER. 



100 



nioLoaiscHES System. 



középső szeme fekete, a töhlú i>i'<liií o^ry fényes 

 tapétum folytán olyan sajátsáfíos fényt mutat, a 

 minőt liizonyos körülmények között a macskaszem- 

 nél tapasztalunk; azután az Orzóknál (Drassoidae), 

 a melyeknél főle^ a hátulsó szemsor közéjjsői e 

 sajátságot mutatják. ^ 



A lábaknál a liosszarány, az erősség, a szörtalp 

 jelenléte vagy hiánya, az általános fekvés az, a mely 

 a mozgásra igen elhatározó befolyást gyakíu-ol. 

 A járás-kelest olyannyira biztosító szőrtalp föllé- 

 pése, a szervezetre nézve máskülönben meglehető- 

 sen egyező alakokat élesen választ el, s oka lesz a 

 mozgás határozott különbségének (lásd akimutatás- 

 ban pld. a Keszegjárókat = Laterigradae). 



Hogyha mindezekhez még a lesállás kíilönlise- 

 geit, s különbségét annak, a mit kitekintésnek 

 neveztem, a mimierismust alakluin és színben s 

 azt a körülményt vesszük, hogy ezek az állatok egy 

 állatosztályból, a rovarokból, táphílkoznak ugyan, 

 de ez az osztály kuhinlioző alkatú, életmódú, kulön- 

 féleképen mozgó, tehát nem egy és ugyanazon mi)- 

 don elérhető alakokat foglal magában, akkor a 

 következő végtetelhez jutunk el : 



A tulajdonképeni pókok (Araneae) rendje, mint 

 rendszeres egység, foglalatja bizonyos tulajdonsii- 

 goknak, a melyek az ablkok bizonyos számára frl 

 vannak osztva, a mint ezt a táplálék kiilöui'elesége 

 feltételezi ; a tulajdonságok e felosztása adja a rend 

 alakjainak különiéleségeit egymás között, de egy- 

 szersmind átmeneteket alkot a renden belül és más 

 rendekhez is, mi által a működés körfolyamában 

 azon egyenletesség létesíil, a mely a vizsgálódó 

 ember szemében a megmásíthatatlan természeti 

 törvény alakját ölti magára. 



' SimciLi «.■Viac-liniclcs Je Franci' I.» cziiiiű iiiűvéljcu a l'éuyes 

 tapetummnl ellátott szemeket «éjjeli», a feketéket, «napiialiaknak» 

 nevezte s a leiidszerezésnél felhasználta, A dolofíbau vau valami 

 csábító, (le az is igaz, hogy a houcztani és láttaui bizonyíték még 

 hátra van, a miért az ilyszeni megkülönböztetés kissé merésznek 

 látszik lenni. Vesd össze különben; Tiiokki.i. «Deser. of several 

 VAnoji. and North Afr. Sjiiders» 187.:;. p. 7. Nute 1). 



unter gewissen Umständen beim Katzenauge bemer- 

 ken ; dann liei Drassoiden, wo besonders die Mittel- 

 augen der hinteren Reihe diese Eigenthümlichkei- 

 ten zeigen. ' 



Bei den Füssen ist es das Verhaltniss der Lange, 

 die Starke, das Fehlen oder die Gegenwart der Sco- 

 pula, die allgemeine Lage, welche auf die Bewe- 

 gungsart sehr gewichtigen Einfluss nehmen. Das 

 Auftreten der den Gang Ijesonders sichernden Sco- 

 pula, trennt sonst die, nach der übrigen Organisation 

 übereinstimmende Formen ganz scharf, und zieht 

 entschiedene Unterschiede der Bewegungsart nach 

 sich. (Siehe in vorsteheiuler Darstellung z. B. die 

 Laterigraden.) 



Wenn wir zu alledem die Verschiedenheiten 

 der Lauerstelhuig, dann dessen, was ich Aus- 

 blick genannt habe, den Mimicrismus in Form und 

 Farbe und den Umstand hinzunehmen, dass diese 

 Thiere ihre Nahrung wohl einer Classe von Thie- 

 ren, den Insecten entnehmen, diese Classe aber ver- 

 schiedenartig gestaltete, verschieden leliende, sich 

 verschiedenartig bew^egende, also nicht auf ein und 

 dieselbe Art erlangbare Formen in sieh schlies.st, so 

 werden wir zu folgendem Schlusssatze gelangen: 



Die Ordnung der eigentlichen Spinnen (Araneae) 

 als systematische Einheit, umfasst gewisse Eigen-^ 

 schalten, welche auf eine Anzahl von Formen so 

 vertheilt sind, wie dieses durch die Verschieden- 

 artigkeit der Nahrung bedingt ist ; diese Vertheihing 

 der Eigenschaften ergibt die Verschiedenheit der 

 Formen der Ordnung unter einander, liildet aber 

 zugleich Uebergänge innerhalb der Ordnung und 

 zu anderen Ordnungen, wodurch im Kreislaufe der 

 Thätigkeit jene Ebenmässigkeit zu Stande kommt, 

 welche sich dem forschenden Auge des Menschen 

 als unwandelbares Naturgesetz darstellt. 



' Simon hat in seinem neuesten Werk «Aiaehuides de France 

 1.» die Augen mit gliinzendem Tapetum «yeux noctiu'ues« die 

 schwarzen «yeux diurnes» benannt, und bei der Classification ver- 

 wendet. Die Sache hat etwas verlockendes an sieh, aber es ist auch 

 wahr, dass der anatomisch-optische Beweis noch nicht erbracht ist, 

 wesshalb die versuchte Unterscheidung gewagt erscheint. Verglei- 

 che übrigens Thorell «Descr. ofsev: Eur. aiid North : .\fr. Spi- 

 ders. 187.5. p. 7, Note 1). 



