20 C. J. NEUMAN, SVERIGES HYDRACHNIDER. 



Genus I. AT AX (J. C. Fabricius) Bruzelius 



Syn. 1781 Hydrachna Muller, Hydrachnse etc. p. 41 (ad partem). 



1793 Trombidium J. C. Fabricius, Entom. syst. II, p. 400 (ad partem). 



1805 Atax id. Syst. Antliatonim p. 364. 



1834 " Dugés, Ann. d. Se. nat. t. 1, p. 5 (ad partem). 



1841 » C. L. Koch, Uebersiclit des Arachn. -Systems, -h. 3, p. 8. 



1854 » Brlzelius Beskr. ö. Hydrachn., som förek. i Skåne, p. 8. 



1868 » Claparéde, Studien an Acariden, p. 446. 



1875 » Kramer, Beitr. zur Naturgesch. der Hydrachniden, p. "292. 



Corpus l<eve, molle, obovatum, aut ovatiuu, antice rotuudatum, postice truneatum aul rotundatum. 

 Pedum par primum ceteris crassius et apud species libere in aqua viventes spinis plerumque pilos lougos et rao- 

 biles gerentibus instruetum. Par secundum tertio longius. Palpi longi (in A. vernali tantum breviores), articulo 

 quarto lougissimo, attenuato, in latere interiore dentibus duobus, in exteriore uno dente majore armato, quiuto 

 simplici, acuto, apice dentato. Area genitalis in extrema eorporis posterioris parte collocata (excepto A. ver- 

 nali). Oculi bini utriusque lateris adeo approximati, ut singuli videantur. 



Dugés, som först uppställde detta slägte såsom skildt från Diplodontus, Arrhe- 

 nurus, Eylais och Hydrachna, gaf det en så oinfattande begränsning, att han dit förde 

 de af Koch uppställda slägtena Nescea, Piona, Hygrobates och Limnesia. Den här an- 

 gifna slägtkaraktereu är uppställd efter Bruzeuus, med tillbörligt afseende fästadt vid 

 de parasitiska arterna, h vilka h varken af honom eller Koch observerats. 



Kroppen är omvändt äggrund eller oval, glatt, framtill rundad, baktill tvär eller 

 randad. Benens längd varierar mycket. Hos de parasitiskt lefvande arterna A. Bonzi 

 Claparéde, och A. ypsilophorus (Bonz.) Claparéde, äro de nämligen tämligen korta, och 

 det fjerde paret är hos honorna föga längre än kroppen; hos hanarne dock längre. Hos 

 de i vattnet fritt lefvande är deremot nämde benpar (utom hos A. vernalis) hos ho- 

 norna lV 2 ä, 2 gånger, hos hanarne 27 2 * 3 gånger längre än kroppen. Epimererna 

 äro fördelade i 4 skilda grupper; fjerde paret nästan fyrkantiga och utom hos A. ver- 

 nalis dubbelt större än det tredje. Labium är fri, bakåt nästan halfcirkelformigt afrun- 

 dad och utsändande tvenne utskott, som med sina utåt riktade spetsar nästan beröra 

 första epimerparet; främre kanten visar ytterst å hvarje sida en kort spets, derinnanför 

 en urbugtning och a midten tvenne korta, trubbiga flikar, åtskilda af en lin springa, 

 som nästan sträcker sig till munöppningen. Palperna äro långa (utom hos A. vernalis) 

 och i förhållande till första benparet ganska smala; de parasitiska arternas äro dock 

 tjockare. Fjerde leden är längst, på inre sidan försedd med två taggar, på den yttre 

 med en; hos de parasitiska arterna samt A. vernalis äro dessa taggar obetydliga; 

 femte leden är kort och betydligt afsmalnande mot spetsen, der lian är tydligt tandad. 

 Generationsfältet (»der Geschlechtshof» Claparéde »Area genitalis» Thorell) är beläget 

 så långt bakat (utom hos A. vernalis), att det sällan kan fullständigt urskiljas, da 

 djuret betraktas från undre sidan. Det delas i midten af en längsgående springa, 

 omgifven af tvenne skifvor, försedda med stigmer (Stigmata Bruzelius, Näpfe, Saug- 

 näpfe, Geschlechtsnäpfe Kramer och Claparéde) som till antalet variera hos de olika 

 arterna. Dessa skifvor äro genom en chitinlist ofta delade i tvenne, så att stigmerna 

 komma att intaga fyra fält. 



