KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND. 17. N:0 3. 13 



så nära. att det ej är skäl föra den till något nytt slägte. Såväl beskrifningen som 

 isynnerhet figurerna äro goda. 



P. J. van Beneden har i en vidlyftigare afhandling ') beskrifvit utvecklingen af 

 den redan nämnde Atax ypsilophorus Bonz. Detta arbete är försedt ined goda figurer. 

 Då Dugés isynnerhet afhandlat larvens förvandlingar, har deremot van Beneden före- 

 trädesvis fästat sig vid sjelfva äggets successiva utveckling, hvaremot han förefaller 

 mindre tydlig i utseende på larvstadiet. I följd hårat' komplettera dessa båda arbeten 

 hvarandra. 



Alenandre Laboulbene 2 ) har under namnet Hydrachna (Atax) viridana beskrifvit 

 • ■ii rill slägtet Ärrhenurus hörande Hydrachnid. Från honan af A. g skiljer den 



sig blott derigenom att kroppen är betydligt smalare i främre ändan och att den i 

 bakre kanten har ett har mer a hvarje sida. Måhända är den en hona af //. globatoi 

 i 2:dra larvstadiet. 



Ragnar Magnus Bruzelius 3 ) har skrifvit en förträfflig afhandling öfver Skånes 

 Hydrachnider. Deras inre organisation synes Bruzelius ej hafva studerat, men deras 

 yttre organer har han på det noggrannaste beskrifvit och häröfver meddelat goda. 

 och förtydligande figurer. I motsats till KoCH har lian i de flesta fall afbildat di 

 djur. sedda frän undra sidan, som obestridligen erbjuder de tydligaste och bästa känne- 

 tecknen för såväl slägtenas som arternas åtskillnad. Bruzelius, som blott undersökt 

 åar och andra mindre vattensamlingar i Skåne, har ej anträffat någon förut okänd art. 

 Till de förut uppställda slägtena har han lagt ett nytt. Midea, hvars art, M. orbiculata, 

 dock redan blifvit beskrifven af Muller. Kochs tvenne familjer, Hygrobatides och 

 Hydrachnides, har han sammanfört till en enda, hvilken erhållit den senare benäm- 

 ningen. De 9 slägten, han upptagit, innefatta ly arter: Atax 2, Nesaia 3, Ärrhenurus 

 (i. Midea 1, Hygrobates 1, Limnesia 3, Diplodonttis 1. Hydrachna 1, Eylais 1. 



Édouard ClaparÉde ') har i en synnerligen förtjenstfull afhandling redogjort för 

 de parasitiska arterna af slägtet Atax, A. Bonzi och A. ypsilophorus, och på det nog- 

 grannaste beskrifvit den förstnämndes utveckling från ägg till utbildadt djur. Da van 

 Beneden blott kände fyra olika utvecklingsstadier hos sin Atax, sa uppvisar Claparede 

 5, tilläggande det s. k. »Deutovum»-stadiet. Han skildrar: l:o) utvecklingen i ägget 

 och bildandet af »Deutovum», 2:o) utvecklingen inom detta, 3:o) första larvformen. 

 4:o) återgången till ett ägglikt (pupp) stadium och den andra, larvformen, och 5:o) det 

 utbildade djuret. 



Vidare lemnar han redogörelse för artens anatomie och de kännetecken, genom 

 hvilka Atax crassipes (Muller) Bruz. såväl i larvstadiet som utbildad lätt skiljer sig 

 från de parasitiska arterna. Da livar och en, som Önskar noggrannare studera Hydrach- 



') Recherches sur l'histoire naturelie et le développement de L'Atax ypsilophorus, vivant en parasite sur 

 les Anodontes. Mémoires de 1'Académie royale de? sciences, des lettres el des beaux-arts de Belgique. Torne 

 XXIV. Bruxelles 1850. 



-) Description dr quelques acariens et d'une Hydrachne i Annales <l- la S atomologique de France. 



Ser. '2. Torae neuviéme, j>. 303, pl. 9, figg. 5 — 9. Paris 1851. 



3 ) Beskrifning öfver Hydrachnider. som förekomma inom Skåne. Akad. Afhandl. Lund 1854 



4 ) Studien an Acariden. (Separat-Abdruck aus der Zeitschrift fur wissensch. Zoologie von Siebold und 

 KÖLi.iKEK. XVIII Band. 4 Heft. p. 445. Leipzig 1868. 



