KONGL. sv. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND. 17. N:0 3. 5 



fästa sig på något särskildt föremål och den sjunde lefver i vattnet. Till denna sist- 

 nämnda familj för han fyra arter, af hvilka tvänne höra till slägtet Arrhenurus Dr 

 Den ena af dessa: Acarus aquaticus caudatus, subrotundus, fuscus, rufo-maculatus, 

 abdomine caudato cylindrico, är synonym med den af C. L. Koch beskrifna Arrhenurus 

 caudatus och den andra: »Acarus aquaticus maculatus, fuscus, niacula rubra, corpore 

 globoso, tentaculis brevioribus, crassis, pedibus viridi-griseis, approximatis», med Mul- 

 lers Hydrachna elliptica (p. ö4. tab. VII, rigg. 1, 2) och Korns Arrhenurus ellipticus, 

 hvilken är honan till den förra. 



Af de öfriga arterna är den ena: »Aearus aquaticus globosus, rubro-fuscus, corpore 

 globoso, tentaculis brevioribus, pedibus rubris aproximatis», tydligen synonym med 

 Hydrachna <ilal><>sa C. L. Koch samt utmärkt genom sitt langa rostrum. Beträffande 

 den andra: »Aearus aquaticus ruber, corpore subgloboso, ^tentaculis longis, pedibus 

 aproximatis», hvilken han säger allmänt förekomma under hela sommaren i -tillä- 

 stående vatten och blifva ungefär sa stor som en lins, cinoberröd med svarta fläckar 

 a ryggen, är det svart att afgöra, huruvida den är en Eylais eller en Hydrachna. 

 Att döma efter den följande beskrifningen på kroppen: nedtryckt och framtill något 

 afsmalnande, vore man benägen att hänföra den till det förra slägtet, men de följande 

 bestämningarne: sista benparet med långa simborst, rostrum litet men tydligt, strida 

 alldeles häremot. Koch anser den synonym med sin Hydrachna. Snarare är den, 

 enligt min åsigt, synonym med Hydrodroma umbrata C. L. Kocii, på hvilken, om man 

 undantager de svarta fiäckarne, beskrifningen bäst passar in. 



De Geer kriticerar Roesel, som räknar Hydrachniderna till spindlarne »n ayant 

 ni corcelet, ni ténailles, ni filiéres au derriére, ni yeux semblables a ceux des Araignees 

 et les pattes ayant leur attaché immédiatement au ventre.» 



Han observerade äfven de pä ISFepa och Dytiscus sittande larverna af denna och 

 föregående art, hvilka lian dock, i likhet med de förut nämnde författarne, ansåg för 

 ägg, af moderdjuret, fastade på insekten och tillväxande, i det de frän densamma suga 

 näringssaft (»suc nourriciér»). Angående ungarnes metamorfoser nämner han endast, 

 att alla unga Acari hafva 3 par ben och att det fjerde först efter skedt hudombyte 

 framkommer. 



Den ofvan omnämnda insugningsförraågan hos äggen kan dock De Geer ej annat 

 än rinna högst egendomlig och anmärkningsvärd. Han slutar också sin beskrifning öfver 

 den 3:dje arten med följande ord: »Ma vi vid detta tillfälle beundra de olika och om- 

 vexlande medel, naturens upphofsman gifvit djuren och särskildt insekterna till deras 

 fortplantning och bevarande; ty det är högst eget att se ägg tillväxa och draga närin 

 saft ur kroppen på ett annat lefvande djur.» 



Otto Fabricius *) har under namnet Acarus aquaticus beskrifvil en Hydrachnid, 

 livars vigtigaste karakterer äro: Corpus semiorbiculare antice parum angustatum, supra 

 depressum 4 lineis punctorum impressorum, mediis antice concurrentibus. Fröns 

 utrinque impressuram habet, rostrum medium nutans formantem. Color sanguim 

 Tomenta rara in corpore pedibusque. 



') Fauna Groenlandica, systematicc sistens animalis Groenlandife occidentalis hactenus indagata etc. 

 Ilafniir et Lipsiaa 1780 



