4 C. J. NEUJIAS, SVERIGES HYDRACHNIDER. 



J. L. Frisch l ) är den förste, som beskrifvit någon Hydrachnid. Hans »Araneus 

 aquaticus, ruber parvus», anser Muller vara Hydrachna (Hydryphantes C. L. Koch), 

 despiciens Mull. 



Johannes Svammerdam a ) beskref först de på Nepa sittande »äggen», men kände 

 för öfrigt hvarken deras vidare utveckling eller sjelfva Hydrachniderna. 



Linné 3 ) bar lemnat följande beskrifning på en i vattnet lefvande Acarus, hvilken, 

 ehuru några bestämningar tala häremot, af C. L. Koch in. fl. ansetts vara Eylais exten- 

 dens Latr.: »Acarus aquaticus ruber, abdomine depresso, tomentoso, postice obtuso. 

 Globum ssepe trahens post se. Ova rubra in Nepis ponens.» Bestämningen »tomen- 

 tosus» kan ej tillkomma någon känd Hydrachnid, hvarföre äfven Muller anser, att 

 Linné sammanblandat sin A. aquaticus med Frombidium holosericeum (Lin-). Hvad 

 Linné menar med globus är äfven svårt att inse, da Hydrachniderna ej, såsom viss;; 

 landtspindlar, föra sina ägg med sig. 



August Joh. Roesel von Rosenhof 4 ) var den förste, som fullständigare beskref 

 dessa djurs utveckling och, fastän knapphändigt, redogjorde för deras nutrition och 

 copulation. Han förde dem till spindlarne, enär han sett dem spinna trådar. Af hans 

 arter är den ena: »Die Kleine rothe Wasserspinne mit Zierathen», fig. XXIV, troligen en 

 ung Hydrachna geographica Muller, den andra: »Die schöne hochrothe Wassermilbe», 

 fig. XXV, Limnochares holosericeus C L. Koch. 



Joh. Heinr. Sulzer 5 ) har beskrifvit en Hydrachnid, som Muller anser vara den- 

 samma, som sin Hydrachna (Arrhenurus C. L. Koch) stellaris. 



Martin Froben Ledermullej; b ) har beskrifvit och afbildat två arter. 



Etiexne Louis Geoffroy ? ) omnämner två arter, af hvilka den ena skulle vara 

 densamma som den Linné beskrifvit, den andra: »Acarus aquaticus niger, abdominis 

 medio lateribusque flavis», antagligen är en Ataic- eller Nescea-art. 



F. von Paula Schrank ö ) beskref och afbildade två arter, båda tillhörande slägtet 

 Arrhenurus. Den ena: »Acarus corpore postice attenuato, elongato», hvilken han uppger 

 vara »stor som ett vallmofrö, smutsgrön med den genomskinliga förlängningen ljusare, 

 hardskalig», är utan tvifvel synonym ined Arrhenurus globator (Mull.); och den andra: 

 »Acarus globosus corneus pedibus posteris natatoriis», »ofvan med tre mörka fläckar», 

 är enligt Muller synonym med hans Hydrachna (Arrhenurus C. L. Koch) albator. 



Carl De Geer 9 ) har i sjunde delen af sitt stora och berömda verk afhandlat 

 Qualstren eller Acari. 



Efter deras vistelseort indelar han dem i sju familjer, af hvilka den första lefver 

 bland lifsmedel, den andra på nienniskor och fyrfotade djur, den tredje pa fåglar, den 

 fjerde på insekter, den femte på träd och växter, den sjette ströfvar omkring uran att 



') Beschreibung von allerley Insecten in Teutsch Land. Achter Theil, p. 5, t. 3, tigg. 1, 2. Burlin 1730. 



'-) Biblia Naturse sive Historia Insectorum, Tom. 1, p. 230, tab. 11, tig. 4 g och tig. 5. Leydae 1737 



3 ) Panna Suecica, p. 348, Stockholmiae 1746. Systema Natune. Ed. decima, p. 617. Holmiee 1758. 



4 ) lusecten Belustigungen. Britter Theil, p. 149 — 157, tab. 24. Niirnberg 1755. 

 "') Kennzeichen der Insecten, t. 22, tig. 147. Ziirich 1761. 



6 ) Microscopische Gemiiths- und Augen-Ergötzung-, p. 164. Niirnberg 1761. 



7 ) Histoire abrégée des Insectes aux environs de Paris. Toni. 2, p. 625. Paris 1762 

 s ) Beyt.räge /.ur Natnrgeschichte. Augsburg 1776. 



( i Mémoires pour servir ;i 1'Histoire des Insectes. Tom. VII. Stockholm 1778 



