62 C. J. NEUMAN, SVERIGES HYDRACHNIDER. 



nästan lika lång, men något smalare, fjerde lång, knappt hälften så tjock som tredje^ 

 rundad samt saknande tänder, femte kort, i spetsen otydligt delad. Generationsfältet, 

 som är beläget midt emellan fjerde epimerparet och kroppens bakre kant, visar en 

 tämligen lång och bred springa, omgifven af tvenne halfmånformiga skifvor; de tre 

 stigmerna å hvardera skifvan äro mycket stora och upptaga nästan hela skifvan. 

 ögonen äro stora och vidt åtskilda. 



Hithörande djur simma stundom rätt snabbt, oaktadt bristen på egentliga s. k. simhår, 

 men krypa oftast omkring på bottnen af det kärl, hvari man förvarar dem, då de båda sista 

 paren släpas efter utan att det minsta bidraga till rörelsen. *) , De uppehålla sig; mest i 

 klart vatten. Någon skilnad könen emellan har jag icke funnit. Koch säger hanen 

 vara mindre och hafva längre ben. Af detta slägte har jag funnit tvenne arter. 



1. Hygrobates rotundatus C. L. Koch. 



Syu. 1835 — 41 Hygrobates rotundatus C. L. Koch, Deutschlands Orust. h. 10, figg. 15 och 16. 



1854 — — Bruzelius, Beskr. ö. Hydraclm., som förek. i Skåne, p. 38, tab. IV. 



fig. 1. 



Corpus subglobosura, fusco-flavescens maculis fuscis; linea dorsualis flaveseens. Pedum par primum cor- 

 pore paulo longius, secuudum et tertinm eo paulo longiora, quartum multo longius. Epimera quarti paris fere 

 quadrata, intus paulo angustiora, angnlis obtusis. Palpi longiores, ad apicem internodii quarti pedum primi 

 paris pertinentes, hoc pari multo crassiores. Longitudo 1,8 millim. 



Kroppen är mycket hög, nästan halfklotlik. Benen medelmåttigt långa, alla af un- 

 gefär samma tjocklek; första paret något längre än kroppen, de två följande paren' 

 obetydligt längre, skilnaden mellan tredje och fjerde deremot störst; alla äro försedda 

 med mycket glesa hår, som vid lederna äro längst. Epimerer och palper såsom upp- 

 gifvits vid slägtkarakteren ; de senare af kroppens halfva längd och försedda med några 

 få korta hår å andra och tredje ledens öfre sida samt några få, mycket fina, å fjerde 

 ledens undre sida. Labium tämligen bred, ined tvenne korta spetsar i midten af främre 

 kanten. Mandiblerna hafva en mycket lång, bakåt afsmalnande och föga nedåtböjd 

 corpus, med stor concavering för musklernas fäste; klon stark och halfcirkelformigt böjd. 

 Generationsfältet: Springan, som är tämligen lång, är framtill och baktill begränsad af 

 tydliga tvärspringor; de omgifvande skifvorna äro halfmånformiga, tillsammans bildande 

 en bredt hjertlik figur 2 ); å deras yttre sida stå tre stora, ej ringformiga utan elliptiska 

 eller oregelbundna stigmer, som äro mycket större än hos Piona och här upptaga 

 nästan hela generationsskifvorna; den främsta är vanligen längst, framåt afsmalnande 

 och stötande intill främre ändan af generationsspringan. Alla tre äro omgifna af 



') Den i Schweiz i Genever sjön förekommande H. Foreli (Campognatha Foreli, Lebert) är mycket trög 

 i sina rörelser och synes knappast kunna höja sig från bottnen upp till ytan af ett några tum djupt vatten. 

 Lefvande ex. af denna art hafva godhetsfullt tillsändts mig af Prof. Forel i Morges. 



2 ) Bruzelius säger, att dessa skifvor äro korta och tillsammans bilda en rund figur. Hos intet af de 

 många exemplar, jag haft tillfälle att undersöka, har emellertid detta varit fallet, utan hafva alltid skifvorna 

 visat den form, som ofvan uppgifvits. 



