06 C. J. NEUMAN, SVERIGES HYDRACHNIDER. 



dorso duodecim stigmata, duas series tbrmantia, quorum sex exteriora pilis lougis, sex interiora pilis brevibus, 

 vix conspicuis, instructa sunt. Color magnopere variat. Pedes breviores, par primum latitudine corporis bre- 

 vius, par quartum paulo longius, robusti, iuternodiis quarto quintoque pedura tertii quartique parium pilis natatoriis, 

 internodiis diiplo longioribus, instructis. Palpi longiores, ad apicem articuli quarti pedum primi paris (ultra me- 

 dium paris) pertineutes, eodemque graciliores. Ociili prope marginem eorpori? siti, rubri, satis approximati. Lon- 

 gitudo 0,75 millim, (Tab. XI, fig. 1.) 



Kroppen är bredt oval. nästan rund, hög, men med platt rygg; den skarpa kant, 

 som genom denna tvära afplattning uppkommer, synes under mikroskopet genom en 

 synvilla såsom en intryckt linea (jfr. Brlzelii beskrifning). I bakre kroppskanten synas 

 två hår, som äro fastade på undre sidan samt å hvarje sida fyra mindre. Framfor 

 och bredvid hvardera ögat stå trenne mycket korta hår. A ryggen synas 12 1 ) stigmer 

 i tvenne rader längs kroppen, de tre yttre å hvarje sida med längre, de tre inre ined 

 korta, knappt synliga hår. Benen äro korta och starka; den yttersta internodien är 

 kortare än den näst föregående och å de tre första paren i spetsen något vidgad; 

 fördjupningen för klornas emottagande oval, liten; de dubbla klorna, i synnerhet 

 a fjerde benparet, små, simhåren i spetsen af fjerde och femte internodierna a de 

 två sista paren äro ovanligt langa, omkring dubbelt längre än internodierna. Epi- 

 mererna, äro ganska langa; de två främsta paren nästan jämnbreda, andra paret 

 något kortare än första och tredje, fjerde i yttre ändan dubbelt bredare än tredje, med 

 de båda hörnen, isynnerhet det bakre, mycket afrundade, dess inre hörn deremot ganska 

 spetsigt. Labium kort. i främre ändan bred, bakåt hjärtlikt afsmalnande. Mandiblernas 

 eorpus liten, något mer än dubbelt längre än klon, bakåt bredare, utan någon conca- 

 vitet å öfre sidan för musklernas fäste; motsatta sidan något concav; klon är rätt stark 

 och krökt; vid dess hus sitter liksom hos Arrhenurus ett kort, nästan triangulärt, 

 hinnartadt bihang, som dock lätt affaller, då mandiblerna uttagas. Palpernas tre första 

 leder hafva hvardera ett har ofvan, fjerde ett mycket kort och fint ofvan samt ett 

 längre fint under a midten och ett kortare har något längre fram, femte är försedd 

 med ett mycket korr och lint a undre sidan. Generationsfältet, som hos denna art är 

 mycket stort (0,24 millim. 1., 0,16 hr.), delas af en läng springa, som börjar mellan 

 tredje epimerparets inre ändar och nar hakat något bortom fjerde parets bakre yttre 

 hörn. Denna springa är omgifven af tvenne glatta skifvor, som tillsammans bilda en 

 sammantryckt, nästan rhombisk figur (ungefär som hos Hygrobates), hvilken omgifves 

 af en rad små och tättstående stigmer. Mellanrummet mellan epimerernas inre ändar, 

 hakat begränsadt af generationsfältet, är mycket litet. Mellan generationsfältet och 

 fjerde epimerparet sta tvenne stigmer, det främsta betydligt mindre. Bakom genera- 

 tionsspringan, något närmare bakkanten, ligger anus och a ömse sidor om denna ett 

 stigma; utanför dessa stå de två långa, bakat riktade håren, som synas i hakkanten. 



Färgen, som ej obetydligt varierar, är hos denna art vanligen blåaktig, ej sällan 

 grönaktig, med främre och bakre kanten stötande i gult, a ryggen står en nästan häst- 

 skoformig brun fläck, som baktill är öppen, framtill afdelad genom en stor, vanligen 

 oval, gul fläck, som stundom sträcker sig framåt till ögonen. Dessa äro röda och be- 



') Bruzelius uppger s, men de I äro mycket små, hvarigenom de lätt kunna) undgå hans uppmärk- 

 samhet. 



