68 C. J. NEUMAN, SVEHIGES HYDRACHNIDEK. 



stundom äfven undra parets, hvarigenom dessa båda epimerpar blifva vida kortare än 

 hos Miili a orbiculata; tredje paret mycket langa, af nästan samma form som hos nämda 

 art; fjerde paret åter visar en afvikande, mer orgelbunden form och äro dubbelt 

 bredare än tredje (se fig.) Labium är lång, framtill obetydligt bredare, baktill jämnt 

 afrundad och genom ett tydligt mellanrum skild från första paret epimerer. Palperna 

 äro korta, (sedda ofvanifran, na de med knappt halfva längden utanför kroppskanten) 

 af nästan samma tjocklek som första benparet och nående till basen af dess fjerde 

 internodie; första leden, som vanligt, mycket liten och rundad, å öfre sidan bärande 

 ett kort hår, andra mycket tjock och kolfforrnig, tredje vida kortare, men föga 

 smalare, fjerde nästan lika lång som den andra och tredje leden tillsammans, mot 

 spetsen 'obetydligt afsmalnande, kantig och ä undre sidans rnidt försedd med en bred, 

 nästan vigglik, framåt riktad process, som synes bildad af två med hvarandra samman- 

 vuxna tänder, samt med ett kort hår i hvardera ytterkanten; femte leden mycket liten, 

 knappt längre än första, krökt och mycket spetsig, i spetsen tydligt delad, å midten 

 synas två ytterst fina och korta hår; å öfre spetsarne af andra, tredje och fjerde lederna 

 två kortare hår, de å tredje leden stående längst och tjockast, de å fjerde högsl 

 obetydliga. Mandiblerna , hvilka det, oaktadt allt bemödande, ej lyckats mig att oska- 

 dade skilja från den hårda labium, synas halva en kort corpus och en ovanligt stor 

 och böjd klo. Generationsfältet: Springan börjar ungefär rnidt emellan de båda inre 

 hörnen af fjerde paret epimerer, är ganska kort och har å de omgifvande smala half- 

 månformiga skifvorna trenne nästan rektangulära stigmer, som synas något fördjupade; 

 omkring dessa skifvor gar en upphöjd rand, som dock saknar de för Midea orbicu- 

 lata utmärkande små stigmerna. Fältets bredd är något mindre än dess längd. 

 Mellan dess främre kant och fjerde paret epimerer står ett stigma och bakom det 

 samma tvenne; längre bort, närmare bakkanten, ligger anus. Färgen är hos denna art 

 ofvan gulhvit, med ljusare, genomskinlig kant, ryggfläckarne bruna eller svartbruna, 

 ryggstrecket bredt, gult eller gulrödt. Under är den gulhvit med brunaktiga epimerer ; 

 palper och ben h vitgula, genomskinliga; å ömse sidor om generationsfältet står en brun 

 fläck, (hjonen stora, röda, långt skilda, belägna alldeles i kroppskanten. Längd 0.K7 

 bredd 0,84, palper 0,23, första benparet 0,45, andra 0,58, tredje 0,60, fjerde 0,85 millim. 

 Mycket liflig i sina rörelser, kryper stundom upp på kanten af kärlet, der den 

 förvaras, och sitter der tämligen länge, innan den åter begifver sig ned i vattnet. Ej 

 så sällsynt i sjöar med klart vatten. Mälaren, Vencrn, Asunden samt sjöar i Valle 

 härad i Vestergötland, Bohuslän a Orust vid Hulta. 



Genus 9. LEBERTIA n. g. 1 ) 



Corpus Iseve, molle, fere rotundatum, margine raris pilis minimis, \i\ conspicuis, instructo. 

 longiusculi, duo paria posteriora jiilis natatoriis, apicibus internodiorum quarti quintique nffixis, instructa. Epi- 

 mera omni;i utriusque lateris (primi paris exceptis) concreta. Palpi longi, tenucs, articulis secundo et tertio cras- 

 sioribus, quarto longissimo, clentibus carenti, quinto parvulo, acuto. Oculi magni, prope marginen) corporis 

 siti, distantes. 



x ) Uppkalladt efter Arachnologen och Hydrachnologen Prof. Hermann Lebert i Bresku, 



