96 C. J. NEUMAN, SVERIGES HYDRACHNIDER. 



långa och täta simhår vid tredje, fjerde och femte internodierna. Första paret epimerer 

 äro ovanligt breda och länga, under labiurn ined hvarandra fullkomligt sammanväxta, 

 så att ingen gräns kan upptäckas; andra paret tydligt skilda från första, betydligt kor- 

 tare, viggformiga. De båda parens bakre gräns bildar en bredt hjärtlik figur, hvars 

 spets är något trubbig och nästan nedskjuter i jämnhöjd med tredje paret. Mellan- 

 rummen mellan första gruppen och de båda öfriga obetydligt, mellan de båda bakre 

 deremot å kroppens tnidt dubbelt större; tredje paret äro smala, fjerde nästan 

 rektangulära, inåt smalare med en obetydlig utbugtning å midten af bakre sidan, nästan 

 dubbelt större än tredje paret. Epimererna upptaga ej hälften af undre kroppssidan. 

 Ej långt bakom dem ligger generationsfältet och straxt bakom detta den tämligen stora 

 runda anus. Labium är fullkomligt fri och till formen hjärtlik; dess främre kant 

 visar i midten en tydligt begränsad oval figur, i midten delad af en springa. Denna 

 oval tyckes vara af mjukare, nästan hinnartad, consistens än den öfriga labium, som 

 jämte epimerer, ben och generationsskifvor äro tämligen hårda och mycket fint granu- 

 lerade. Mandiblerna hafva en nästan konisk corpus med en mycket stor oeh starkt 

 böjd, concav klo, mot hvars spets ett smalt bihang höjer sig från klons bas liksom 

 hos Arrhenurus. Palperna, som likna dem hos Arrhenwus, hafva i främre ändan af 

 andra leden en krans glesa, långa hår, på öfre sidan af fjerde mycket små och 

 i dess concava främre del, mot hvilken den femte bildar en tång, ett kort, styft hår. 

 Fiirgen är hos denna art nästan tegelröd med svarta ringformiga stigmer å ryggen. 

 Ögonen ovanligt stora, svarta, nästan trekantiga. Undersidan har samma färg, som den 

 öfre; labium, epimerer, ben och generationsfält svartaktiga. 



Längd 1, bredd 0,9 första benparet 0,7, fjerde 1 millim. 



Mycket sällsynt. Blott träffad vid Björkelund nära Skara, der ett enda exemplar 

 erhölls 1873. 



2. Anurania gotlandica Neuman. 



Syn. 1S7:"> Acercus gotlandicus Neuman, (ioilands och Ölands spindlar ocli vattenqvalster i Kongl. Vet.-Akad. 



Förh. N:o 2, p. 102. 



Corpus fere rotunda tum, parva altitudine, postice utrimque irapressione vix conspicua instrueturo, flavuro 

 aut flavo-virescens, raaculis olivaceis aut fuscis. Longitudo 0,9 millim. (Tab. XI, fig. 3.) 



Kroppen är nästan rund och af obetydlig höjd med en högst obetydlig intryck- 

 ning i bakkanten å ömse sidor; å ryggens midt synas, likasom hos föregående art, 

 två rader stigmer med fem i h varje rad samt mot hvardera sidokanten en rad, 

 innehållande tre. Af de sex håren i bakkanten äro två mycket fina och svåra 

 att upptäcka; stigmerna å undre sidan ungefär som hos föregående art. Benen äro mycket 

 korta, första paret kortare än kroppens bredd, fjerde så långt som bredden; blott sist- 

 nämda par försedt med simhår. Epimererna äro nästan bildade som hos A. elegans, 

 men den första gruppens bakre gräns nedlöper a midten med en skarp spets, och 

 mellanrummet mellan fjerde parets inre ändar är bredare än hos A. elegans', fjerde 

 paret ej dubbelt bredare än tredje. Generationsfältei är beläget vida längre bakåt än 



