KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. RAND 17. X:o 3. 97 



hos A. elegans; fjerde paret ej dubbelt bredare än tredje. Generationsfältet är beläget 

 vida längre hakat än hos A. elegans, men för öfrigt danadt såsom hos denna art. Labium 

 har bakre gränsen rundad, främre kantens hinnartade midtelparti ej tydligt tudeladt. 

 Mandiblernas klo rakare än hos A. elegans. Palperna korta, nående till spetsen af 

 första benparets tredje internodie och af samma tjocklek som detta benpar. Till färgen 

 är den vanligen gul eller gulgrön (mera sällan gulröd) med gröna eller brunaktiga 

 Häckar. Palper, labium, epiraerer och ben samt generationsskifvorna gråblå; bakom 

 de sistnämda står en oval. hvit fläck, utanför hvilken de genomskinande ryggfläckarne 

 synas. 



Längd 0,9, bredd 0,8, palper 0,2, första benparet 0,6, fjerde 0,8 millim. 



Mindre sällsynt än föregående. Gottland: Vänge i en bäck nära gästgif varegård en, 

 Kellunge i bäcken vid prestgården, Hamra i Rörviks träsk. Vestergötland: Björkelund. 

 Bohuslän: Orust vid Hulta. 



Genus 15. LIMNESIA C. L. Kotn. 



Syn. 1842 Limnesia C. L. Kocn, Uebersicht des Arachniderisystems h. 3, p. '27. 

 1854 — Bruzelius, Beskr. ö. Hydrachn. som förek. i Skåne p. .'i'.». 



1875 — Kramer, Bii tr. zur Naturgesch. der Hydrachniden p. 311. 



Corjius mollf, ovatum, altum. Pci/es longiores, internodio uitirao pedum quarti pari- acuto, unguibus 

 destituto. Epimera pedum quarti paris fere triangula. Palpi longi, articulis secundo »t tortio crassis, illo gib- 

 spinam gerenti iiistructo; quarto longissimo attenuato, quinto aeutiusculo, paiilun /•' < nullum. 



Duo paria distantia, biui utriusque lateris inter sr vicini. 



Kroppen är äggrund, glatt, vanligen ganska hög. tämligen langa, de tvenne 



främre paren försedda med glesa, korta och tjocka har, de tvenne bakre med langa. 

 tättsittande simhår. Fjerde parets yttersta internodie är tillspetsad och saknar klor; 

 längs dess bakre sida sta glesa har, af hvilka ett är betydligt längre och tjockare än 

 de öfriga; vid spetsen af tredje — femte internodierna synas breda, nästan spjutlika, i 

 kanten sågade har. Fjerde paret epimerer äro nästan triangulära med basen stridd mot 

 tredje paret och spetsen vänd bakat och utåt; i denna spets sitter fjerde benparet infogadt. 

 De äro mer än dubbelt större än tredje paret. Palperna långa; andra och tredje lederna 

 tjocka, den förra med en konisk knöl, i hvars spets en trubbig tagg sitter, fjerde smalare och 

 längst, utan taggar, femte kort och något krökt, i spetsen otydligt tandad. Generations- 

 fältet, som ligger mellan eller straxt bakom fjerde paret epimerer, är olika bildadt hos 

 hanar och honor. Hos de förra liknar det mycket generationsfältet hos Hygrobates, 

 der de båda skifvorna, hvardera med sina tre stigmer, bilda en mer eller mindre 

 hjärtlik figur med framåt riktad spets. Hos honorna deremot bilda dessa skifvor, som 

 i yttre kanten vanligen äro något inbugtade, en nästan rektangulär figur. Rostrum 

 saknas. De tvenne ögonen k livar je sida äro tydligt skilda frän hvarandra; det främre 

 aflångt och rörligt, är vida större än det bakre, som är rundt och orörligt; de främre. 

 äro blott till hälften fylda af det röda. pigmentet, som kan flyttas frän den ena ändan 

 till den andra, men vanligen befinner sig i den bakre. Stundom fyller det hela ögat, 



som då får en ljusröd färg. 



I 3 



K. Sv Vet Ak.ad. ii.in.ll. Band 17 N:o 



