KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND. 17. N:0 3. lOl 



derför antaga, att L. oblovga än honan och L. maculata lianen. Samma skilnad i ge- 

 nerationsfältets form har jag äfven funnit hos L. pardina och genom dylikt gxperimenl 

 erfarit, att de med långa och smala generationsskifvor försedda diuren äro honor. 



3. Limnesia pardina Neuman. 



ssn I8T0 Limnesia pardina Nluman, Vestcrgötlands Hydraclin. i Öfvers. af Kongl \>i Akad, Körli N:o '.'. 



p. 109. 



(Jorpvs altissiniuui, late ovatum, posticc paulo latius, albo-flavesccns maculis (uscis; linea dorsualis alba, 

 srepissime autein valde iiuequalis. Pedeb longi, (urv pellucidi, quartum soluin par densis pilis nntatoriis instruc 

 tum. Palpi crassissimi longissimique, ad apiccm internodii peuultimi ptdum primi pai pertiuunles el lioc 

 pari duplo crassiores; articulus secuiidus gibbere conico, longo, antrorsuiu directo iustruetus. Longitudo 1,5 

 millim. (Tab. 1, lig. 3.) 



Kroppen är bredt oval, i bakre ändan obetydligt bredare samt ganska hög. Benen 

 långa; första paret nästan af kroppens längd, de öfriga småningom tilltagande i längd. 

 Tredje paret har blott några få längre har vid spetsen af fjerde oeh femte internodierna; 

 fjerde är deremot försedt med täta simhår i spetsen af tredje, fjerde oeh femte; vid dessa 

 internodier, i synnerhet fjerde, äro de fjäderlika starka hären synnerligen väl utvecklade. 

 I >et ■ styfva, spetsiga håret ä sista internodien sitter betydligt närmare dess spets än hos 

 öfriga arter. Beträffande de främre epimerernas form, sa står den midt emellan de båda 

 föregående arternas; de äro nämligen nästan raka, men tämligen langa oeh i inre ändarne 

 ganska trubbiga. Tredje paret, som äro ganska langa, äro inåt ej afrundade, utan 

 utsända framåt en liten spets. Det lilla fältet mellan de inre spetsarne af tredje oeh 

 fjerde paren epimerer är mer oregelbundet till formen än hos öfriga arter, der det är 

 triangulärt, oeh stundom utan gräns förenadt med tredje epimerparet. Stigmat är 

 äfven här oftast litet och otydligt. Labium är mycket bred, isynnerhet å midten, framåt 

 och bakåt starkt afsmalnande. Mandiblernas corpus visar samma form, som hos före- 

 gående art, men klon är mycket rakare, dock ej sa rak som hos L. histrionica. Pal- 

 merna likna samma organer hos L. histrionica och hallas, då djurel simmar, på samma 

 sätt; deras inusculatur synes särdeles vackert och tydligt på andra oeh tredje lederna. 

 Den koniska knölen ä andra leden är lång oeh smal samt försedd med en kort tagg, 

 som är spetsigare än hos öfriga arter. Generationsfältet är bildadt såsom hos föregående 

 art. Ofta svnas dock a skifvorna lyra stigmer, men det fjerde är da betydligt mindre. 

 Någon gång förekommer det a ena skifvan, men saknas a den andra. 



Till färgen är denna art gulhvit med bruna eller svartbruna fläckar, som äro de- 

 lade af hvita eller gulhvita streck. Det Y-formiga ryggstrecket, som sällan tydligt före- 

 kommer, är hvitt. Undersidan är gulhvit med epimerernas inre spetsar samt labium 

 gulbruna. A ömse sidor om generationsfältet .-tar en stor brun. vanligen halfinånfor- 

 mig fläck med några hvita streck. Mellan dessa synes en nästan hvit rund eller oval 

 fläck, i hvilken anus ligger. Denna art är den rofgirigaste i hela slägtet, ja, kanske 

 af alla Hydrachnider, hvarföre den, oafsedt sin färgteckning, som i'nr blotta ögat 

 visar talrika fläckar, synes förtjäna det namn den erhållit. Den lägger sina gulgröna 

 ägg i smärre kakor, 15 a 20 i livarje kaka, och larverna framkomma redan efter tre 



