KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND. 17. N:<) 3. 109 



undra, som är dubbelt större än tredje. Fjerde är längst och sträcker sig med en 

 läng spets öfver femte, som äfven är spetsig samt rörlig, och med hvilken den bildar 

 en långsträckt, spenslig tång. A öfre sidan af första leden stå tvenne hår, å andra å 

 undre sidan ett dylikt, vid basen af tredje trenne och vid basen af fjerde tvenne längre hår. 

 Generationsfältet: Den korta springan, som är belägen midt emellan fjerde paret epi- 

 merer, är omgifven af tvenne upphöjda, halfmånformiga skifvor, hvilkas främre spetsar 

 dock äro vida smalare än de bakre, hvarigenom de tillsammans bilda en nästan hjärt- 

 formig figur, med den trubbiga spetsen framåt riktad. Yttre randen af dessa skifvor 

 är försedd med en rad större stigmer, innanför livilka betydligt mindre dylika betäcka 

 hela skifvorna. De inre och bakre kanterna af de sistnämda äro försedda med korta 

 hår, som korsa hvarandra. Den ovala anus är belägen midt emellan generationsfältet 

 och kroppens bakkant. De två ögonparen äro långt skilda; det öfre eller bakre ögat- 

 ligger i sjelfva kroppskanten, det undre något nedanför densamma, hvarföre det ej 

 synes, da djuret betraktas från öfre sidan. Detta har sannolikt föranledt Koch att föra 

 Diplodontus till den af honom uppställda gruppen Hygrobatides. Till färgen är den 

 röd med omkring tio mörkare fläckar a ryggen, hvilka strålformigt utgå frän en ge- 

 mensam midtelfläck. Epimerer, ben, labium palper och generationsfält äro gula. 



I sina rörelser är den föga liflig och har aldrig synts angripa andra Hydrach- 

 nider, som varit förvarade i samma kärl. Deremot blir den själf ofta ett byte för 

 Sis<ra- och Limnesia-arter. Ej sällsynt i Vestergötland t. ex. i an vid Lyrestad, i 

 Bottensjön, Tholsjöhult, Mellby i Bjerke härad samt flera sjöar i Valle härad, Sven- 

 ljunga. I Blekinge synnerligen talrik i en liten sjö nära Fridlefstads prestgård. I Skåne 

 sällsynt enligt Bruzelius. Gotland: Heide träsk, Källunge i bäcken vid prestgården 

 samt lloma i en dam i parken. 



Genus 18. HYDRACHNA (M(ller) C. L. Kocn. 



Syn. 1781 Hydrachna Muller, Hydrachnse etc. p. 59 et 03 (ad partem). 



1842 — C. L. Koch, Uebersicht des Arachnidensystems, Ii. 3 p. 29. 



1854 — Bruzelius, Beskr. ö. Hydrachu., som förek. i Skåne, p. III. 



1875 — Kramer, Beitr. zur Naturgescb. der Hydrachniden, p. 320. 



1877 — id., Grundziige zur Systematik der Milben, p. 236. 



Uorpus molle, rotundatum a 1. 1 late ovatum. Pedes breves, par primura pilis rarioribus, cetera paria pilia 

 densis ac longis iustructa. Labium in rostrum longissimum productum. Palpi longiusculi, articulo primo cras- 

 sissimo, brevi; secundo ejus longitudine, tertio attenuato longissimo, quarto longitudine primi, cum quinto 

 parvulo foreipem formanti. Oculi bini utriusque lateris proximi; duo paria raediocriter distantia. 



Kroppen är rundad eller bredt oval, nästan klotrund ; kroppsbetäckningen slät och 

 mjuk. Benen korta, de tre bakre paren med ovanligt täta och tämligen långa har. Labium 

 är förlängd till ett rostrum, som når nästan till yttersta spetsen af palperna. Dessa. 

 som från sidorna äro tämligen tilltryckta, hafva första leden mycket tjock, andra högst 

 obetydligt längre, men smalare, tredje längst och ganska smal, fjerde af den förstas 

 längd ined den å undre sidan fastade, tagglika, korta femte leden bildande en tång. De 

 båda ögonen å hvarje sida belägna nära hvarandra; båda paren skilda genom medel- 

 måttigt afstånd. Två arter. 



