BEVEZETÉS. 



KINI.l.l 1 I \i. 



mutatót azon az ösvényen, mely ü természet ismeretének 

 mai magaslatára vezetett. 



Réaumub (171(t) tüzetesen foglalkozik a pókot egyes 

 szerveivel, s tőle származik többek között az az érdekes, 

 bár kissé túlhajtott tétel is, mely szerint az egyes pók- 

 fonál voltaképen hatezer önöm szál egyesüléséből ke- 

 letkezik. 



Leuwenhoek (171!») már rajzát is közli a csodás fo- 

 nószervnek; felfedezi, hogy a rágok fegyverzetét képező 

 erős karom át van fúrva, s hogy tehát a pókok sajátlagos 

 mérge ezen az úton jut a sebbe, a melyet a köröm okozott. 



Rösel ( 1746— (il ) szép és hü rajzaival, melyek ma is 

 a legkitűnőbbek közé tartoznak, számos hívet hódít a 

 természet megfig] élésére. 



És végre a múlt század derekán Svécziából indul a 

 nagy mozgalom, mely a természeti tudományok számára 

 módszert alkot, olymódszert, a mely lehetségessé tette és 

 teszi a belátást, — áttekintését és gyümölcsöztetését a 

 tünetek sokaságának. 



A mint az irodalmi rész bevezetéséből ki fog tűnni, 

 Linnének egyik kitűnő tanítványa: Cleeck Károly volt 

 a/., a ki a mester módszerét a pókokra alkalmazá, még 

 mielőtt hogy a, mester maga kiadta volna munkáját, a 

 melyben módszerét tárgyalja és alkalmazza is. 



A rendszerezést illetőleg tehát a Cleeck műve 1 az, a 

 mely kiinduló pontját képezi a tudomány ez ágának. 



I' 1 , műben alkalmaztatott először a kettős elnevezés: 

 a nem és fajnév; benne kerültek először egymás melle 

 a rokon alakok, oly szabatos meghatározások alapján, 

 hogy a tárgyalt hetven fajból Westring és Thorell tanár 

 szorgalma ötvennyolezat ismerhetett fel teljes biztos- 

 sággal. 



Clerck elassieus művére, melynek íősúlya a rendsze- 

 rezésre volt fektetve, következett De Geee biológiai nagy 

 miivé (177:2 78), mely a pókokkal is foglalkozván, még 

 ma is kimeríthetetlen bányája az életmódra vonatkozó, 

 hiteles adatoknak. 



Az utóbbi két mii lett azután kiindulási pontjává ama 

 kutatási övnek is, a mely földrészünket eleintén éjszak- 

 nyugot dél-keleti irányban igyekezett átszelni, és a mely 

 ma mén- Olasz-, Orosz és részben Spanyolországot is 

 magába foglalva, még egj tetemes közön akadt nie-.'. 



1 Wim' i Suecici 1757. Lásd « [rodalom ». 



mögen, welcher jene Bahn eröffnete und bezeichnete, 

 welche auf die heutige Hohe der Naturwissenschaft führte. 



Réaumur ( 171(1) befasst sich eingehend mit den ein- 

 zelnen Organen der Spinneu und von ihm her stammt 

 unter anderen auch die interessante, wenngleich etwas 

 übertriebene Angabe, wornach der Spinnenfaden eigent 

 lieh aus einer Vereinigung von sechstausend feinen 

 Fäden besteht. 



Leuwenhoek (1719) gibt schon sogar eine Abbildung 

 des wunderbaren Spinnorganes ; er entdeckt es. dass die 

 Klaue, welche die Bewaffnung der Kinnladen bildet, 

 durchbohrt ist und also das den Spinnen eigenthüm- 

 licheGift auf diesem Wege in die Wunde gelangt, welche 

 durch die Klaue geschlagen winde. 



Rösel (1746 — 61) mit seinen schonen und treuen Ab- 

 bildungen, welche selbst heute noch zu den besten gehö- 

 ren, gewinnt sehr viele Jünger für die Beobachtung der 

 Natur. 



Und schliesslich, in der Mitte des vorigen Jahrhun- 

 dertes, entströmt aus Schweden die grosse Bewegung, 

 welche für die Naturwissenschaft eine solche Methode 

 schöpft, welche in die Masse der Erscheinungen Einsicht, 

 1 iebersicht und Fruchtbarkeit bringt. 



Wie sich dieses aus der Einleitung des literarischen 

 Theiles ergeben wird, war es Carl Clerck, ein ausge- 

 zeichneter Schüler Linnk's, der die Methode des Meisters 

 sein. ii auf die Spinnen angewendet, ehe noch der Meister 

 selbst das Werk herausgab, in welchem er seine Methode 

 entwickelt und auch anwendet. 



Was also die Systematik anbelangt, so ist es das 

 Werk von C. Clerck, 1 welches den Anfangspunkt für 

 diesen Zweig der Wissenschaft bildet. 



In diesem Werke wurde die binaerc Nomeiiclatur zu- 

 erst angewendet: der Name des Geschlechtes (genus) und 

 der Art : hier geschah es zuerst, dass sich die verwandten 

 Formen zusammenfanden, und zwar auf( irund so genauer 

 Bestimmungen, dass von den behandelten 7o Arten durch 

 den Fleiss Westrino's und Professor ThoRELl's 58 mit 

 vollster Sicherheit bestätiget wurden. 



Dem classisclien Werke Clerck's, dessen Hauptge- 

 wicht der Systematik zugute kam, folgte De (Ieer's 

 grosses biologisches Werk (1772—78), welches auch 

 Spinnen behandelt, und auch laute noch eine unerschöpf- 

 liche Fundgrube der auf Lebensweise bezüglichen Daten 

 bildet. 



I liese beiden Werke lieferten .dann auch den Anfanes 



punkt für jene Forschungsz ■, welche zu Beginn bestrebt 



war unseren Welttheil in nordwestlich südöstlicher buch- 

 ten" zu durchschneiden 1 welche heute schon auch 



Italien, Kurland und theilweise Spanien mit eihbegrei 



1 Aranei Suecici. 1757. Siehe "Literatur», 



