BEVEZETÉS. 



6 



EINLEITUNG. 



Rendelkezésemre állott mindenek előtt az erdélyi 

 országos múzeum gyűjteménye, melyet évei során szá 

 ums utazásaimon magam gyűjtöttem, a melyben Erdély 

 közi pvidéki, nevezetesen a Mezőség; keleti hegységei: a 

 csiki havasok, azoknak legmagasb emelkedései, mint: 

 Nagy-Hagymás, Ocsérntető és a már Moldvában fekvő 

 Csalhó, továbbá a Hargita híres traehytvonala ;i Mező- 

 havassal; a nyugoti hegységből a Bikarhegység legma- 

 gasabb emelkedése, a Vlegyásza -- és számos más 

 helyiség, mint: Kolozsvár, Torda, az Aranyosmente, 

 Szász-Vesszős, a Maros medre stb. részben kitűnően 

 képviselve van. 



E gyűjteményen kivűl és Erdélyre vonatkozólag még 

 saját gyűjteményem is volt, s a mi az országrész déli 

 vészét illeti, rendelkezésemre állottak Nagy-Szebenben 

 a már az előszóban emiitett Sill és BEKGLEiTEK-féle 

 localis gyűjtemények, a melyek közül az előbbi a déli 

 hegység egy részére is kiterjedett. 



Erdély éjszaki és dél-keleti, továbbá dél-nyúgoti 

 hegysége ismeretlen maradt előttem; de az átkutatott 

 helyiségek olyanok , hogy az első faunisztikai munká- 

 tól követelhető általános jellemzést megalapítani lehet- 

 séges. 



A Királyhágón inneni, magyar részekre vonatkozó 

 adataim közzé tartoznak a Bácska területén, nevezetesen 

 Doroszló környékén tett beható kutatásaim; továbbá 

 eredménye annak a nagyobb szabású utazásnak, amelyet 

 a királyi magyar természettudományi társulat megbízá- 

 sából és költségén az 1873-dik év tavaszán, nyarán és 

 őszén végeztem, a mely a Duna mentén a Dunaszoros- 

 ban az ország déli határáig vezetett, s ott a Damoclei 

 csúcson végződve ismét a, Duna szorosán kalauzolt vissza 

 (V felfelé a síkon (B. -Csaba, Szajol), a Hegyaljába (Tokaj. 

 Tarczal, B. -Keresztúr, S.-A.-TJjhely), s innen Ungvárig 

 tartott, hogy ismét nyugot felé a. Bükkhegységbe (Mis- 

 kolcz, Diósgyőr, Alsó-Hámor) vezessen, honnan Egertől 

 a Mátrába (Gyöngyös, Párád) tartott, és éjszaknak a 

 magas Tátra nyugoti sarkhegyén: a Krivánon végződve, 

 Liptó, Bars és Hont megyék némely pontjait érinttette 

 velem, s végre Budapesten és Székesfehérváron át a 

 Balatonná] fejeztessék be. A magyar tengerpart majdnem 

 merőben zárva maradt előttem. Ez nagy hiány, a melyet 

 pótolni kell, nemcsak hazánk ismertetése, hanem az 

 o^szcs tudomány érdekében is. 



Vor Allem stand mii- zur Verfügung: die Sammlung 

 des siebenbürgischen Landesmuseums, welche ich in einer 

 langen Reihe von Jahren auf vielen Reisen gesammelt 

 habe, in welcher das Mittelland Siebenbürgens, beson- 

 ders die Mezőség, das östliche Gebirge: die Alpen der 

 Csik, deren höchste Erhebungen, als: Nagy-Hagymás, 

 Ocsérntető und der schon in der Moldau gelegene Csalhó, 

 ferner die berühmte Traehytkette der Hargita; aus dem 

 westlichen Gebirge die höchste Erhebung, die Vlegyásza 

 und viele andere Localitäten, wie: Klausenburg, Torda, 

 das Aranyosthal, Michelsdorf, das Bett der Maros u. s. w., 

 zum Theile ausgezeichnet vertreten sind. 



Ausser dieser Sammlung und mit Beziehung auf 

 Siebenbürgen hesass ich auch noch eine eigene Samm- 

 lung, und was den Süden dieses 1 landestheiles anbelangt, 

 so standen mir in Hermannstadt die schon im Vorworte 

 erwähnten localen Sammlungen von Sill und Bergleitek 

 zur Verfügung, deren erstere sich zum Theil auch auf 

 das südliche Gebirge erstreckte. 



Die nördlichen, südöstlichen und südwestlichen Ge- 

 birge Siebenbürgens blieben mir unbekannt; aber die 

 durchforschten Localitäten sind so beschaffen, dass dar- 

 nach eine allgemeine Charakteristik, wie eine solche von 

 einer faunistiseheii ersten Arbeit gefordert wird, begrün- 

 det werden kann. 



Zu den Daten, welche sich auf die Theüe diesseits 

 des Königssteiges beziehen, gehören die eingehenden 

 Beobachtungen, welche ich in der Bácska., namentlich 

 in der Umgebung von Doroszló, vollführt habe; ferner 

 das Resultat jener grösseren Reise, welche ich im Auf- 

 trage und auf Kosten der königlich ungarischen Natur- 

 forscher-Gesellschaft im Frühjahre. Sommer und Herlist 

 des Jahres ISTli vollfuhrt habe, welche dem Laute der 

 Donau folgend, sich in der Donauenge bis an die südliche 

 Landesgrenze erstreckte, dort auf der Spitze des Damoclet 

 ihr Ende fand, um mich wieder durch die Donauenge 

 und nach aufwärts durch die Ebene (B. -Csaba, Szajol) 

 in die Hegyalja (Tokaj, Tarczal, B. -Keresztúr, S.-A.- 

 Ujhely) zu führen, von hier aus dann bis Ungvár ging, 

 um wieder nach Westen in das Bükk-Gebirge (Miskolcz, 

 Diósgyőr, Alsó-Hámor) zu leiten, von wo aus sie wieder 

 von Erlau in die Mátra (Gyöngyös, Párád) ging und, 

 nach Norden hin, auf dem Iúl ván, dem Eckberge der 

 hohen Tátra, ihre (1 lenze findend, wieder in der Liptau, 

 in Bars und Hont zu einigen Punkten führte, um end- 

 lich durch Budapest und Stuhlweissenburg ziehend am 

 Plattensee ihr Ende zu finden. Die ungarische Seeküste 

 blieb mir beinahe gänzlich verschlossen. Dies ist eine 

 grosse Lücke, welche ausgefüllt werden muss, nicht nur 

 im Interesse unseres Vaterlandes, sondern auch in jenem 

 der (iesannnt Wissenschaft. 



