AZ IRODALOM. 



DIE LITERATUR. 



1. Általános tekintetben. 



1. Im Allgemeim 



A pókokról szóló irodalom három korszakra oszlik: 

 az ó-, közép- és újkorira. 



Az ókor irodalmát amaz etliikai vonás jellemzi, mely 

 a természet öszhangjának közvetlen szemléléséből kelet- 

 kezik : szép oldaláról fogja fel tárgyát, hogy végre is sym- 

 bolumot alkosson belőle. 



Aristoteles, az ókor legnagyobb szelleme, az induc- 

 tiv és deductiv módszer összetűzésének nagy mestere az, 

 a ki 384 — 322. é. Kr. e. megnyitja az észlelők sorát. 



És a mig ő elfogulatlan szemével ellesi, Lejegyzi mind 

 azt, a mi szabad szemmel látható; — a mig a pókról oly 

 észleleteket hagy reánk, a melyeket nagy részben az 

 újkor fegyverzett szeme is épen olyanoknak lát: addig 

 másfelől épen korából bontakozik ki symbolicája a pók- 

 nak, az, a mely a rútnak is csak szép oldalát nézi, s e 

 széppel ékesíti az értelem és képzelet körét. 



Az ókor csak nagy művészetét, ernyedetlen szorgal- 

 mát szemléli az épen nem ajánló külsejű póknak, azért 

 csak e két szép tulajdonságát ülteti át a cultusba. 



[gy lesz a pókból Athene Ergane 1 állatja,, a szövő- 

 művészet és szorgalom symboluma. 



A pillangó és a méh mellett a pókot nézi annak az 

 állatnak, mely hozzáfért a nectárcsepphez, a mely Mi- 

 nerva kelyhéből a földre esett, a midőn az istennő ked- 

 vencze, Prometheus, boldogitására sietett, — a mely 

 csepptől származtatja azután a természet és ember összes 

 művészetét. 



1 A »szorgalom» istennője. 



Die Literatur, welche die Spinnen zum Gegenstande 

 hat, zerfallt in drei Perioden : in die alte, mittelalterliche 

 und gegenwärtige, neue Periode. 



Die Literatur des Alterthumes wird charakterisirt 

 durch den ethischen Zug, welcher aus der unmittelbaren 

 Betrachtung der Harmonie der Natur entspringt: die 

 Gegenstände vom Standpunkte des Schonen auffasst, um 

 endlich Symbole zu schaffen. 



Aristoteles, der grösste Geist des Alterthumes, Gross- 

 meister in der Verknüpfung der inductiven und deduc- 

 tiven Methode, ist es, der 384 — 322 Jahre vor Christi die 

 Reihe der Forscher eröffnet. 



Und indem er mit unbefangenem Blicke Alle, be 

 lauscht und niederschreibt, was dem unbewaffneten Auge 

 sichtbar ist, indem er uns ulier Spinnen solche Beobach- 

 tungen hinterlasst, welche seihst das bewaffnete Auge der 

 neuen Zeit als solche sieht, ist es wieder ebenfalls seine 

 Zeit, welche die Symbolik der Spinne entfaltet, jene, 

 welche selbst an dem Hässlichen nur die schon, Seite 

 betrachtet und mit dem Schönen dann den Kreis des 

 Wissens und der Phantasie schmückt. 



Das Alterthum betrachtet nur die grosse Kunst, den 

 unermüdlichen Fleiss der äusserlich nicht eben gefalli- 

 gen Spinne und Übertrag! eben darum nur die heulen 

 schönen Eigenschaften in den CulttlS. 



Auf diese Art wird aus der Spinne das Thier der 

 Athene Ergane, 1 das Symbol der Webekunst und des 

 Fleisses. 



Neben dem Schmetterling und der Biene wird die 

 Spinne als eines der Thiere betrachtet, die von dem Nec- 

 tartropfen schlürften, der dem Kelche Minervens entfiel, 

 als diese zur Beglückung ihres Lieblings, Prometheus, 

 zur Erde eilte, von welchem Tropfen sie dann die ganze 

 Kunst des Menschen und der Natur abstammen la>st. 



1 Die « werkthätige ■ Göttin, 



