AZ IRODALOM 1 S 



Legelső sorban Walckenaer áll, a ki 1802—1847 

 működött, s a kinek - Eranczia faunisztikus működésén 

 kivül — az első általános művet köszönhetjük (Histoire 

 nat. des [nsectes Aptéres 1S37 — 4-7, lásd a jegyzékben), 

 a melyben a pókokat Linné módszere alapján tárgyalja. 

 Rövid leírásai azonban gyengén jellemzők, s ez különö- 

 sen ;i fajok felismerésének rovására ősik. 



Walckenaerrel egy időben működött Latreille, 

 szintén franczia tudós, ki 1 802 — 1 804-ben részt vett a 

 1 1 lictionaire d'liist. naturelle ( Nouveau ) » szerkesztésében, 

 s <• nagy mii xxiv-aü kötetében apókok rendszerét behatóan 

 és úgy tárgyalta, hogy különösen a nemek közül igen 

 számos a legújabb rendszerekben is megtartotta helyét. 

 A bét alrend, a melybe a/, európai pókok soroltatnak, 

 tőle származik. 



Sundevall svéd tudós 1823-ban Latreille rendszerét 

 a svéd Faunára alkalmazá, s ez volt kiinduló pontja a 

 svéd kritikai irodalomnak, mely ma már igen magas 

 fokon áll. 



Eahn C. W. és Koch ('. nagy műve: «Die Arachni- 

 den» (1831 — 1 s-5 7 ). leginkább képei által nyerte meg 

 fontosságát, 6 a fajok és nemek megkülönböztetése körül 

 ma is nélkülözhetetlen. A műben kevésbbé a szervezetre. 

 mint inkább a színezetre van fektetve a fősúly, s ez oka 

 annak, hogy egyazon faj kétszer, sőt háromszor, mind- 

 annyiszor különböző név alatt jelenik meg benne. Koch 

 ('. azonkívül a rendszert is tárgyalta «Uebersicht des 

 Ar achniden- Systems» 1837 — 1850, mely azonban — a 

 főműnek az imént érintett hiányainál fogva, sok kívánni 

 vakít hagy fenn. 



Thokell T. svéd tudós 1856-ban «Recensio eritica 

 aranearmn Suecicarum, íjuas deseripserunt Clerckius, 

 Linnaeus et I > I-: Geerus» ezíim'i művével megkezdte kri- 

 trikai működését, mely azóta szünet nélkül foly, s ma 

 már korszakot alkotó. Erre még visszatérek. 



Westring N., szintén svéd tudós, I stíl dien a svéd 

 Fauna főművét «Aranei Suecici» ez ím alatt bocsátá közre, 

 egy oly müvet, mely a leírások pontosságát és hűségét 

 tekintve valóban mintaszerű s mi kivánni vakít sem 

 hagyott volna fenn, ha a uemzőrészek alkotását is 1 m'í- 

 vebben és behatóbban tárgyalná. Mindazonáltal e mii az 

 európai fauna meghatározása körül kitűnő forrás marad 

 mindenkorra . 



Blackwall, a kitűnő angol tudós már 1832 ben kezdé 

 meg irodalmi működését és s/.ámos értekezésben gyüjté 

 meg anyagát főművének, mely «A history of the Spi- 



S DIE Lina; vi i i; 



In erster Reihe steht Walckenaeb, der 1802 — 17 

 thätig war, und dem wir — ausser seiner französisch- 

 faunistischen Thätigkeit — das erste allgemeine Werk 

 verdanken (llist. naturelle des Ins. Ap., siehe im Ver- 

 zeichnisse), in welchem er die Spinnen auf Grund von 

 Linné's Methode behandelt, lue kurzen Beschreibungen 

 sind alier wenig charakteristisch, und dieses fallt beson- 

 ders auf Kosten der Wiedererkennung der Arten. 



Mit YValokenaer zu gleicher Zeit war der ebenfalls 

 französische Gelehrte Latreille thätig, der 1802 — i an 

 der Redaction des «Dict. d'histoire naturelle (Nouveau)» 

 theilnahm mal im xxrv-ten Bande dieses grossen Werkes 

 das System der Spinnen eingehend und so behandelt 

 hat. dass besonders viele seiner Genera auch in die 

 neuesten Systeme übergingen. Die sieben Unterordnun- 

 gen, in welche die europäischen Spinnen eingetheilt 

 werden, stammen von ihm her. 



1 »er schwedische Gelehrte Sundevall hat 1823 La- 

 treille's System auf die Spinnen Schwedens angewen- 

 det und dieses war der eigentliche Anfangspunkt der 

 schwedischen kritischen Literatur, welche heute schon 

 eine hohe Stufe erreicht hat. 



C. W. Hahn und C. Koch's grosses Werk: «Die 

 Arachniden » (1831 — 47) wurde besonders durch seine 

 Abbildungen wichtig und ist bei der Unterscheidung der 

 Genera und Arten auch heute unentbehrlich. In diesem 

 Werke füllt das Gewicht weniger auf (he Organisation, als 

 vielmehr auf die Färbung und dieses ist die Ursache, dass 

 darin manche Art zwei, selbst dreimal stets unter einem 

 anderen Namen erscheint. ('. Koch bat ausserdem auch 

 das System behandelt: «Uebersicht des Aracliniden- 

 Systems», is:!7 -1850, welches jedoch — in Folge der 

 berührten Mängel des Hauptwerkes — viel zu wünschen 

 übrig liisst. 



Thorell T.. der schwedische Gelehrte, begann 1856 

 unter dem Titel: «Eecensio critica aranearum, quas 

 deseripserunt Clerckius, Linnaeus et De Geerus» seine 

 kritische Thägtigkeit, welche seitdem ununterbrochen an- 

 dauert und heute schon epochemachend ist. Ich werde 

 darauf zurückkommen. 



Westring N., ebenfalls ein Schwede, gab 1861 das 

 Hauptwerk über die Fauna Schwedens heraus :« Aranei 



Suecici», ein Welk, Welches rücksichtlicli der Pünktlich 



keit und Treue der Beschreibungen wirklich mustergiltig 

 ist und nichts zu wünschen übrig liesse. wenn darin auch 

 der Hau der Geschlechtstheile eingehender behandelt 

 worden wäre. Trotzdem bleibt dieses Werk bei der Fe 

 Stimmung dir europäischen Fauna für immerdar eine 

 werthvolle Quelle. 



Blackwall, der ausgezeichnete englische Gelehrte, 

 begann schon im Jahre 1832 seine literarische Thätig- 

 keit und sammelte in vielen Abhandlungen den Stoff für 



