\/. \I.\K ÉS El LSÖ SZERVEZ] I I 



1 7 



DIE GESTA11 OND Ilii: VÜSSEKEK BAI 



A foiió szervek. 



Elhelyezésüket s általános jellemzésüket már fennebb 

 adtam, lml is kitűnt, hogy a fonószerv a hattest végére, 1 

 a szövőszerv ellenben a lábak és - a nőstényeknél — a 

 tapogató hegyére is van alkalmazva. 



A fonók külszerkezetének legfőbb részét a csévék 

 képezik, melyek az elmetszett fonóknál a végíz véglapján, 

 azaz: a esévéslapun (eolatorium) — a csúcsos fonóknál 

 legtöbbször valamennyi íz vagy végíz egész hosszában 

 alul — sorakoznak. 



A közönséges keresztespóknál, 2 melynek fonói el- 

 metszett végűek, a három fonópár lapjain mintegy ezer 

 cséve foglal helyet. Az alsó, nagyobbik páron, egyenként 

 mintegy 120 rövidebb sorakozik, a belső széleken egy 

 .'j\ nagyobb cséve látható. E csévék majdnem lienger- 

 dedek, a kisebbek kivezető csöve árforma, ;i nagyobbaké 

 rövid és aránylag tágas — n. tábla o7. ábra kis cséve, 



39. ábra nagy cséve. — A valamivel kisebb, gyengébb 

 felső fonópár lapjain egyenként körülbelöl :.'<>(> 200 

 cséve létezik, mely karcsú, hosszú, hengeres és finom 

 csőbe végződik ; e fonó pár belső szélein három három 

 nagyobb cséve is észlelhető -- 38. ábra karcsú cséve. 

 A közbelső, apró fonópáron egyenként 150 -- 150 

 cséve helyezkedik el 38. ábra. A csévék sűrűn s a lap 

 köridomához képest több kört alakítva sorakoznak - 



40. ábra. 



E szerkezet az alakok legtöbbjénél észlelhető; mó- 

 dosításai leginkább a csévék mennyiségében jelent- 

 keznek. 



A fonószerv szerkezetének egy másik. ritkább formája 

 az előbbihez képest igen lényeges eltéréseket mutat. 

 Ennél a csecs alakú csévék i_'. ábra 3 a esvicsosan 



végződő, hosszú végíz állapján végig sorakoznak - 

 II. ábra; a szerkezet lényege ugyanaz marad mint az 

 előbb tárgyaltaknál. 



A csévés lapok a végíz segélyével külön külön, minden 

 képzelhető irányban igen könnyen mozgathatók, úgy, a 

 mint ezt a fonalak czélirányos alkalmazása megköveteli. 

 A fonók szétterpesztlietők, összetehetők, távesőmódra ki 



1 A fonószen ezen elhelyezéséből ered az ivarszervek áthelyezést is, 

 melyeket különben a rovaroktól vett analógia épen a ! iszen tájára he- 

 lyezne. 



2 Epeira diademata Cl. 



3 Az Agalena labyrinthicA Cl. fajé. 



Die Spirmorgaiie. 



Ihre Stellung und allgemeine Charakterisirung Labe 

 ich (Imii oben gegeben, woraus hervorging, ilass das 

 Spiunorgari am Ende des Hinterleibes, 1 die Webeorgane 

 dagegen am Ende der Füsse und — beim Weibchen 

 auch an der Spitze des Tasters angebracht sind. 



Den Hauptheil der äusseren Einrichtung der Spinn- 

 warzen bilden die Spulen (Spinnröhrchen), welche bei 

 den abgestutzten Warzen auf der so entstandenen Fläche 

 des Endgliedes, dem Durchschlaije (eolatorium) stehen, 

 bei den spitzen Spinnwarzen dagegen meistens die unter.' 

 Fläche aller oder nur des Endgliedes einnehmen. 



Bei der gewöhnlichen Kreuzspinne,'- deren Spinnwar- 

 zen abgestutzt sind, nehmen auf den Durchschlägen der 

 drei Warzenpaare beiläufig tausend Spulen l'latz. Auf 

 jeder Warze des unteren Paares reihen sieh je 120 kür- 

 zere Spulen aneinander, an den inneren Rändern ist je 

 eine grössere Spule sichtbar. Diese Spulen sind beinahe 

 cylindriseh, das Ausführungsröhrchen der kleineren ist 

 pfriemenföi'jnig, jenes der grösseren kurz und verhält- 

 nissmässig geräumig — Tafel n Figur o7 ist eine kleine. 

 Figur 39 eine grosse Spule. Auf dem Durchschlage de, 

 etwas kleineren, schwächeren oberen Warzenpaares heiin 

 den sich je 200 Spulen, welche schlank, laue; und cylin- 

 driseh sind undinein feines ßöhrchen auslaufen: an den 

 inneren Rändern dieses Warzenpaares können je drei 

 grössere Spulen beobachtet werden — Figur 38 schlanke 

 Spule. Auf dem mittleren, kleinen Warzenpaare neh- 

 men je 150 Spulen l'latz - Figur 38. Die Spulen sind 

 dicht und. der lu - eisförmigen Flache entsprechend, in 

 mehrere Kreise geordnet - Figur in. Dieser Hau ist 

 den meisten Formen eigen; die Abweichungen gründen 

 sieh meistens auf die Menge der Spulen. 



Eine andere, seltenere Form des Spinnorganes zeigt, 

 im Vergleiche zu der vorigen, sehr wesentliche Abwei 

 chungen. Hei dieser reihen sieh die zitzenförmigen Spu 

 len Figur i_ ,:; laiiL's der unteren Fläche des 



stumpfspitzig auslaufenden, letzten Warzengliedes 

 Figur 11; die Organisation ist im wesentlichen dieselbe 

 wie bei der ersteren Form. 



Die Durchschläge können mit Hilfe des Endghedes 

 in allen denkbaren Richtungen leicht und so bewegt 

 werden, nie dieses die zweckmässige Anordnung der 

 Faden erheischt. Die Spinnwarzen können auseinander 

 gespreitzt, zusammengedrängt, auf die Art eines Fern 

 rohres ans- und eingezogen, ja sogar in eine Reihe gestellt 



1 Eine Folge de] *-. gearteten Stellung der Spinnorg 



veränderte Lage der Geschlechtstheile, welche dii von den Eusecten gen mene 



Analogie gerade in « 1 i ■ Gegend di Spitino: m rerli :en würde. 



■1 Epeira diademata I i 



; Von ägalena labyrinthica Cl. 



