AZ ÉLETMÓD JELENSÉGEI. 



55 



DIE EBSCHEIN TOGEN DER LEBENSWEISE. 



gok oly átlátszók, hogy bennök a vér mozgása kivehető. 

 Ebben az állapotban az állat nyugszik s bevárja az első 

 voltaképeni vedlést, mely az időjáráshoz képest hama- 

 rább vagy későbben megtörténik. E vedlés előtt a fonó- 

 szerv nem működik. 



A vedlés a kibúvást követő 8 — 14-il 



vetkezik. 



napon bekö 



A-leváló, finom cutieula ismét az előtest hátfelén 

 reped meg, s levetése a leírt kibúváshoz hasonló jelensé- 

 gekkel jár. 



2. ^1 vedlések. 



A vedlések, melyeknek száma határozottsággal nem 

 mondható, s csak valószínű, hogy a teljes ivarérett- 

 ségig négyszer ismétlődnek, -- a külalak minden ré 

 szecskéjére kiterjednek, úgy, hogy a leveteti hártyán 



az alaknak és minden részének mintegy tokja marad 

 meg. A levetett hártyán a karmok, tüskék, serték, sző- 

 rök, ágas szőreik, pikkelyek, egyszóval mindaz kivehető, 

 a mi az állal felületén a vedlés előtt észreveheti') volt. 

 Egyedül a színezet marad el. kivételével némi festanyag- 

 szemcséknek, a melyek gyéren a levetett hártyában is 



észlelhetők. 



Az (dső vedlés, a mint már fennebb említve lett. 

 abban a szövetben történik, a melybe a peték le vol- 

 tak rakva, s a melyben az állatok kibúvása megtör- 

 tént. A kibúvás és első vedlés közötti időszakban az 

 állatok nem táplálkoznak, s valószínű, hogy fenntartá- 

 sukat a tojás sárgájának az a része eszközli, a mely az 

 embryonális fejlődés bizonyos fok. in a háttest belsejébe 

 került. 



Az első vedlés után az állatok megélénkülnek, fona- 

 lakat húznak, tetemesen nagyobbak lettek, és a színezet 

 is jelentkezik, de még nagyon eltér attól, a melyet az 

 állatok a későbbi vedlésekkel váltanak, s attól, a mely 

 kifejlődésük tetőpontján sajátjuk. Az általam ez irányban 

 legbővebben megvizsgált Kerekhálósok (Epejrák), min 

 dig egy háromszegletes sötét czímeri viselnek a háttest 

 hátrészén, mely czíniemek némileg kiékelődő egyik sarka 

 a fonószemölcsökig lenyomni. Az előtest és végtagjai, 

 szilárdabb állomány mellett, még mindig kocsonyás 



gallertartig, durchscheinend; ja, die Extremitäten sind 

 so durchsichtig, dass in denselben dir Bewegung des 

 Blutes beobachtet werden kann. In diesem Zustande 

 ruhet das Thier und erwartet die erste eigentliche 

 Häutung, welche der Witterung angemessen früher oder 

 spater erfolgt. Vor dieser Häutung ist das Spinnorgan 

 nicht thätig. lue Häutung erfolgt am 8— 14-ten Ta i 

 nach dem Ausschlüpfen. Die abgestreifte feine Cuticula 

 wird wieder am Rückentheile des Vorderleibes der Länge 

 nach gesprengt und ihr Abstreifen geschieht unter ähn- 

 lichen Erscheinungen, wie sie bei dem Ausschlüpfeu 

 beschrieben wurden. 



2. Die Häutungen. 



Die Häutungen, deren Anzahl mit voller Bestimmt- 

 heit nicht gesagt werden kann, und von denen es nur 

 wahrscheinlich i-t. dass sie sich las zur vollen Ge- 

 schlechtsreife viermal wiederholen, - umfassen alle 

 Theilehen der äusseren Gestalt, so dass an der ahne 

 worfeiien Haut sozusagen eine Scheide der Gestalt und 

 aller Theie derselben bleibt. An der abgeworfenen Hülle 

 können die Klauen, Stacheln, Borsten, Haare, gefieder- 

 ten Haare. Schuppen, mit einem Worte alles wahrge- 

 nommen werden, was auf der Oberfläche des Thieres 

 vor der Häutung wahrgenommen werden konnte. Nur 

 die Färbung fehlt, mit Ausnahme einiger Pigmentkörn- 

 chen, welche auch auf der abgeworfenen Hülle zerstreut 

 wahrgenommen werden können. 



Die erste Häutung geschieht-— wie die-,, schon oben 

 bemerkt wurde — in dein Gewebe, in welchem die Eier 

 enthalten waren und das Ausschlüpfen der Thiere er- 

 folgte. In dem Zeiträume zwischen dem Ausschlüpfen 

 und der ersten Häutung nehmen die Thiere keine Nah- 

 rung zu sich, und es ist wahrscheinlich, dass ihr Aus- 

 dauern jener Theil des Eidotters bewirkt, welcher auf 

 einer gewissen Stufe der embryonalen Entwickelung in 

 den Hinterleib eingeschlossen wurde. 



Nach der eisten Häutung werden die Thiere lebhaft, 

 ziehen Faden, sind bedeutend gewachsen und auch die 

 Färbung stellt sich ein, weicht aber noch sehr von jener 

 ab, welche die Thiere mit den spateren Häutungen an- 

 nehmen, und auch von jener, welche ihnen auf dem 

 Gipfel ihrer Entwickelung eigen ist. Die von mir in 

 dieser Richtung am reichlichsten untersuchten Radnetz- 

 spirmen (Epéiriden) tragen auf der Rückenfläche de, 

 Hinterleibes immer ein dreieckiges , dunkles Wappen, 

 dessen keilartig verlaufende eine Ecke las zu den Spinn- 

 warzen reicht. Her Vorderleib und dessen Extremitäten 



