AZ ÉLETMÓD JELENSÉGEI. 



80 



DIE ERSCHEINUNGEN DER [LEBENSWEISE. 



állal liálójába legyet bocsátottam, a nagy állal átsietett, 

 a prédál megölte, hátulsó lábához köté, s ily függő álla- 

 potban átvitte saját hálójába, — a gyengébb nem mert 

 kijönni, ismerte irigy szomszédja erejét. 



Fajrokonaikat nem üldözik ugyaii, a mig hálóikba 

 nem kerülnek, de belékerülve megölik és elköltik, a mi 

 azonban mindig a ritka esetek közé tartozik. 



9. Szaporítás. Nemzedékek sora. 



A szaporítás a különböző csoportoknál különféle év- 

 szakban történik; éhez képes! a párzás is a tavasz, nyár 

 és ősz szakaira van elosztva. 



Az utolsó vedlés után a hímek, melyek mindaddig a 

 nőstényekhez hasonló életmódot folytattak, barangolni 

 kezdenek, hogy feDteressék a nőstényeket. A nőstény tar 

 tózkodási helvét kipuhatolván, a hím nagy óvatosságot 

 fejt ki, mert a nőstény rendesen csali sok kísérlet, hosz- 

 szas Lngerlődés után mutat hajlamot a, párzásra, és a 

 míg e hajlam min jelentkezik, a közeledő hímet rendesen 

 megrohanja, visszaűzi, s ha eléri, a hím merészségééri 

 rendesen egy láb veszteségével lakol, néha épen ('letét is 

 veszti. 



Saját észleleteim után az Agalena labyrinthica (illó 

 Tölcsérpók), a, Linyphia montana (hegyi Vitorlapók) 

 és a, Linyphia inarginata (szegélyes Vitorlapók) párzá- 

 sának lefolyásai ismerem, mint hiszem, minden moz- 

 zanatában. Az első két faj párzását már más helyen 

 közöltem, 1 a Linyphia margnatáél a következőkben 

 i mertetem. 



Az ivarérettség rendesen június hó első felére esik, s 

 a hím barangolni kezd. A nőstény hálójáról tudomást 

 szere/M', alatta foglal állást és órákig csendesen tartja 

 magéit, azután elindul; első lábpárját csáp gyanánt hasz- 

 nálja; végre eléri a hálózat alsó fonalait, melyek az érül- 

 té iól megrezzennek. A háló-vitorla alsó lapján tartózkodó 

 nősténj a inegrezzenésre, gyorsan mozogva, minden 

 irányban felkutatja, a vitorlát, meg-megrezzenti, mintegy 

 bizonyságot szerzendő arról: mi okozta legyen a meg 



1 LAsd: "Erdélyi Muz. eaylet évi yvri. ív. I...M lsi',11 C.7 » K..1. . m 



Hinterfüsse und trug dieselbe in dieser bangenden Lage 

 in sein Netz, — das schwächere Thier hatte nicht den 

 iVIutli hervorzukommen, denn es kannte die Stärke seines 

 Nachbars. 



Ihre Artverwandten verfolgen sie zwar nicht, so lange 

 dieselben nicht in ihr Netz gerathen, aber wenn sie 

 hineingerathen, werden sie getödtel und aufgezehrt, was 

 aber immerhin zu den seltenen Fällen gebort. 



9. Vermehrung. Generationsfolge. 



Die Vermehrung geschieht bei den verschiedenen 

 Gruppen in verschiedener Jahreszeit: diesem gemäss ist 

 auch die Paarung auf die Zeit des Frühjahres, Sommers 

 und Herbstes vertheilt. 



Nacdi der letzten Häutung beginnen die Mannchen, 

 welche bis dabin eine, der des Weibchens ähnliche Le- 

 bensweise führten, umher zu streifen, damit sie die Weib- 

 cben aufsuchen. Sobald der Aufenthaltsort des Weib- 

 chens ermittelt ist, entwickelt das Männchen grosse 

 Vorsicht, denn das Weibchen zeigt gewöhnlich erst nach 

 vielen Versuchen und langwierigen Reizungen Neigung 

 zur Paarung, und bis diese Neigung nicht zu Tage tritt, 

 greift es das Männchen gewöhnlieh an, vertreibt es, und 

 wenn es dasselbe erreicht, so bezahlt das Männchen 

 seine Kühnheit gewöhnlich mit dem Verluste eines Kus- 

 ses, manchmal geradezu mit dem Leben. 



Aus eigener Beobachtung kenne ich den Verlauf der 

 Paarung bei Agalena labyrinthica [Clerck], Linyphia 

 montana [Clerck] und bei Linyphia marginata i ('. Koch] . 

 wie ich glaube, in allen Momenten. Die Paarung der bei 

 den erstgenannten Arten habe ich schon an anderer 

 Stelle mitgetheilt , 1 jene der Linyphia marginata be- 

 schreibe ich in Folgendem. 



I )ie ( leschlechtsreife fällt gewöhnlich in die erste Hälfte 

 des Monat Juni, und das Männchen beginnt umher zu 

 schweifen. Vom Netze des Weibchens Kenntniss erlan- 

 gend, nimmt es unter demselben Stellung, und verhält 

 sieb stundenlange ruhig, dann bricht es auf; das erste 

 Fusspaar als Fühler benützend, erreicht es endlich die 

 unteren Fäden des Gewebes, welche von der Berührung 

 erschüttert werden. Das auf der unteren Fläche des Segels 

 befindliche Weibchen geräth auf diese Erschütterung hin 

 in rasche Bewegung, untersucht das Segel in allen liich- 



i én, erschüttert dasselbe wiederholt, gewissermassen 



Ueberzeugung suchend, durch was wohl die Erschütterung 

 stattfand'? Die Untersuchungen des Weibchens bannen 



1 Siehe :« Erdélyi Muz. egylet évi rvei. rv. köt. 1866 67t Klausenburg. 



