AZ ÉLETMÓD JELENSÉGEI. 



97 



DIE EKSCHEINÜNGEN DEE I EBENSWEISE. 



berendezésre s vele mozgásra nézve a lábaknak egész 

 fokoziiti sorai észlelhetők, a mozgás ós munkálkodás meg- 

 annyi változataiként, melyek szoros viszonyban állanak 

 az életmóddal. A szövésre, járásra, futásra, ugrásra, 

 kapaszkodásra alkalmas lábak, ezeknek combinálása, ma- 

 gánrajzot érdemel. A szemcsoportok meglepó' sokfélesége, 

 a látirányok változatossága csak oda mutat.hogy e szer- 

 bi elek bizonyos törvény szerint mozognak, hatnak, 

 tevékenységűkkel kiegészítik egymást. Még a lesekedés 

 nél elfoglalt állás is bizonyos kiegészítési rendszerre mu- 

 tat. És ha csakis azokat az alakokat méltatjuk figyel- 

 münkre, a melyek házaink zugaiban tartózkodnak, és re 

 fogjuk venni, hogy a míg a voltaképeni zugpókok (Tege- 

 naria) lepelszerü hálózatukon normál, azaz: háttal fölfelé 

 való állást foglalnak el, addig a faggyaspjókok (Steatoda) 

 mindig háttal lelek'' csüngenek, mig a kancsalpókok 

 (Pholcus), mintegy közvetítői e két ellentétnek, folytono- 

 san helvét és állást cserélnek. 



Azonban a pókok fejlődése is korlátozva van: a a 

 porításlioz jutó pókok száma aránytalanul csekély ahoz 

 képest, a melyet petéik képviselnek. Lakásom táján egj 

 izben H7 Keresztespókot számláltam, mely mind nősténj 

 \ olt és szaporított. A lerakott petéket példányonként 

 csak 500-ra 1 téve, 33,500-ra rug a peték összege. A kö- 

 vetkező évben ismét számba vettem az állatokat és 59 

 nőstényt találtam, mint végeredményét a megelőző évben 

 lerakott 33,500 petének. Az áttelelő peték legnagyobb 

 részét megöli a fagy, a kikelő alakok, hosszura nyújtott 

 fejlődésük folyamában, számtalan ellenséges befolyásnak 

 vannak alávetve, a madarak csemegének nézik a pokol 

 és petéit, a hártyaröpüek (Hymenoptera) nein egj faja, 

 különösen Pompilius rutípes L. üldözi a pókot. 



Voltaképeni élődiek is gyakran fordulnak elő a. pókok 

 testén, jelesen egy világos-vörös Dermauyssus-féle atka- 

 faj, mely legtöbbször a hátsótest elejébe fúródik s a kisebb 

 pókokat rendesen meg is öli. 



Az bizonyos, hogy a tulaj donképeni pókok azok közé 

 a szervezetek közé' tartoznak, a melyek a legszélesebb 

 körben és mélyen behatnak a szerves világ jelenségeibe. 

 ( )tt találjuk őket a havasok csúcsain épen úu r y, mint az 

 aknáik mélyében is, a verőfényen éjien úgy, mint örök 



der Füsse — ganze Abstufungsreihen beobachtet werden, 

 welche mit der Lebensweise in genauer Beziehung stehen. 

 Die zum Weben, Gehen, Laufen, Springen, Klettern 

 geeigneten Fasse, ihr«' Combination, verdienen eine Mo- 

 nographie. Die überraschende Mannigfaltigkeit der Augen - 

 gruppén, die Abwechslungen in den Gesichtsrichtungen 

 deuten nur darául' hin. dass sich diese Organismen nach 

 einem gewissen Gesetze bewegen, darnach wirken, und 

 durch ihre Thätigkeii einander ergänzen. Seilet die 

 wahrend des Lauerns angenommene Stellung deutet auf 

 ein gewisses ergänzendes System hin. 



Und wenn wir auch nur jenen Formen, welche sieh 

 in den Winkeln unserer Häuser aufhalten, unsere Auf 

 merksamkeit widmen, so werden wir bemerken, dass, 

 indem die eigentlichen Winkelspinnen (Tegenaria) auf 

 ihrem lappenförmigen < lewebe eine normale, d.h. mit dem 

 Rücken nach aufwärts gerichtete Stellung nehmen, die 

 Fettspinnen (Steatoda) dagegen mit dem Rücken nach 

 abwärts gerichtet hängen, die Zitterspinnen (Phöleus) 

 wieder gewissermassen als Vermittler dieser Extreme 

 fortwährend ihren Ort und ihre Stellung wechseln. So 

 viel hi dieser Richtung. 



Aller auch die Entwickelung der Spinnen ist begrenzt ; 

 die Zahl der zur Fortpflanzung gelangenden Spinnen isl 

 unverhältnissmässig klein zu jener, welche ihre Eier 

 repräsentiren. In der Umgebung meiner Wohnung zählte 

 ich einst (17 Kreuzspinnen (lápéira diadehiata), welche 

 Weibehen waren und insgesannnt zur Fortpflanzung 

 kamen: die durch je eine Spinne abgelegten Eiernurauf 

 500 berechnet. 1 ergeben eine Zahl von 33,500 Eiern. Im 

 folgenden Jahre habe ich die Thiere wieder gezählt und 

 fand Ö'.i Weibchen als Endresultat der im Vorjahre abge- 

 legten 33,500 Eier. 



Der Frost tödtet die grösste Anzahl der Überwinter 

 teil Eier, die ausschlüpfenden Formen sind in dem lang 

 wierigen Verlaufe ihrer Entwickelung unzähligen feind- 

 lichen Einflüssen ausgesetzt; che Vögel betrachten die 

 Spinne und ihre Eier als Leckerbissen, manche Art der 

 Hynieiioptei'en. besonders Pompilius rufipes L., verfolgt 

 die Spinnen. Eigentliche Parasiten kommen oft an dem 

 Leibe der Spinnen vor, besonders eine hellrothe dem 



Genus Dermanyssus angehörige Art der Milben ist es. 

 die sich meistens in die vordere Hallte des Hinterleibes 

 bohrt, und die kleineren Spinnen meistens auch tödtet. 

 Das ist gewiss, dass die eigentlichen Spinnen zu je- 

 nen Organismen gehören, welche im ausgedehntestem 

 Masse und tief in die Erscheinungen der organischen 

 Welt eingreifen. Wir linden sie eben so auf den Spitzen 

 der Alpen, wie in der Tiefe der Schächte, im Sennen 

 scheine eben so gut, wie im ewigen Dunkel der Hohlen 



1 Bonczolt nőstényekben néha Ilim) petét is találtam. 



HERMÁN OTTÓ: MAGYARORSZÁG PÓK-FADNÁJA. I. 



1 Ich habe bei seeirten Weibchen selbst 1600 Embryonen ri öhll 



OTTO HERMÁN : UNGARNS SPINNEN-] IUNA. I. 13 



