Föl IT vi/ I EM ERJEDÉS. 



103 



GEOGRAPHISI HE M'i.i'l i im \i. 



Cane stimm és Pavesj Olaszországból 100 fajnál többel 

 soroltak elő, és Simon Francziaországból talán még töb- 

 bet fog közölni. De mint minden tekintetben kritikai- 

 lag pontosan megalapított Faunák, csak a svéd és angol 

 fogadhatók el, mint a melyek Thorell idézett műveiben 

 tárgyaltattak, s épen azért csak ezeket vonom be az ösz- 

 szebasonlító táblázatba; a franezia és porosz Faunából 

 ellenben csak annyit veszek fel, a mennyi eddig kritikai- 

 lag is meghatároztatott. 



Westring Faunájának megjelenése óta (1861.), úgy- 

 szintén a Blackwallé óta ( 1864.), az e művekben kimu- 

 tatott fajok száma szaporíttatott , u. m. Svécziában 

 különösen Thorell, Angliában Cambridge által. De e 

 szaporít. is egészen specialis kutatásból eredeti s én ennek 

 belevonását készakarva mellőzöm, még pedig azon oknál 

 fogva, mert azok a számok, a melyek a Faunák elséi 

 kutatói által kimutatva lettek, bizonyos tekintetben 

 egyenlő értékűek és így sokkal alkalmasabbak is az ösz- 

 szehasonlítás keresztülvitelére, - de a mely egyenlő 

 érték megszűnik, mihelyt az egészen speciális kutatás 

 későbben egyes csoportokat különösen gazdagított. 



E nézet helyessége melett az is tanúskodik, hogy 

 az Európa különböző Fauna -területeit vizsgáló egyes 

 kutatók első jegyzékei, mindig körülbélől 300fajt mutat- 

 nak ki. 



Az összeállítás már mostan a fajoknak következő 

 viszonyát mutatja az illető alrendekben és faunaterüle- 

 tekben : 



nielt. und schätzt die Fauna auf 350 Arten; Canestrini 

 and l'wisi haben aus Italien über 4-00 Arten aufgezählt, 

 und Simon dürfte aus Frankreich noch mehr bekannt 

 machen. Als in jeder Beziehung kritisch genau festge- 

 stellte Faunen können aber nur jene Schwedens und 

 Englands gelten, welche in Thorell's angeführten Wer- 

 ken behandelt wurden, und eben deshalb wünsche ich 

 nur diese in die vergleichende Tabelle zu stellen; ans der 

 französichen und preussischen Fauna dagegen nehme ich 

 nur soviel, als bis jetzt auch kritisch bestimmt wurde. 



Seit dem Erscheinen von Westring's Fauna (1861 I. 

 und jener Blackwall's i 1864), hat die in diesen Werken 

 angeführte Anzahl der Arten eine Vermehrung erfahren, 

 u. z.: in Schweden besonders durch Thorell, in Eng- 

 land durch Cambridge. Diese Vermehrung ist aber ein 

 Ergebniss ganz specieller Forschung und ich vermeide 

 die Einbeziehung derselben absichtlich u. z. aus dein 

 Grunde, weil den Zahlen, welche durch die ersten Erfor- 

 scher der Faunen ausgewiesen werden, eine gewi se 

 Gleiclrwerthigkeit zukommt, welche viel geeigneter ist. 

 zur Durchführung von Vergleichungen , und welche 

 aufbort, sobald die ganz specielle Forschung spater ein- 

 zelne Gruppen besonders bereichert. 



Für die Richtigkeit dieser Ansicht stimmt auch der 

 Umstand, dass die ersten Ausweise der einzelnen For- 

 scher verschiedener europaischer Faunengebiete immer 

 gegen 300 Arten aufweisen. 



Die Zusammenstellung zeigt nun folgendes Verhalt- 

 niss der Arten in den betreffenden Unterordnungen und 

 Fauneneebieten : 



Ürbitelariae (Kerekhálósok) 



Retitelariae i Hurokkötők) 



Tubitelariae (Csőszövők) . . 



Territelariae (Földbeszövők) 



Laterigradae (Keszegjárók) 



< ütigradae ( Futók) 



Saltigradae ( Ugrók ) 



Summa . . 



Angiin 



Hungária 



34 



115 



62 



31 



33 

 1 15 

 58 

 I 

 29 

 20 

 18 



44 



58 



1 05 



31 



15 

 12 



64 



31 ts 



304 



328 



29 

 115 



E kis táblázatban rögtön szembeötlik a különbség, 

 mely a különbőzéi területek Tubitelariáira nézve fennáll. 



A magyar Faunából az elséi fogásra közel kél :er 

 annyi faj került, mint a mennyit az angol Fauna téltün- 

 tet és közel egy harmadrészszel több, mint a mennyit a 

 száz éves gondos kutatás, a svéd faunából kimutatott. 



A második, legott felötlő különbség a Retitelariáknál 

 észlelhetéí. a melyeknél a magyar Faunéira esik a kisebb 



In dieser kleinen Tabelle lallt sofort der Unterschied 

 auf, welcher zwischen den Tubitolarien der verschiedenen 

 ( rebiete besteht. 



Auf den ersten Griff lieferte die ungarische Fauna 

 beinahe zweimal soviel Arten, wie die englische, und Ina- 

 nahe um ein Drittheil mehr, als wie jene, welche die 

 hundertjährige sorgsame Forschung aus der schwedischen 

 Fauna bekannt gemacht hat. 



Der zweite, sofort in die Augen springende Unter- 

 schied kann bei den Retitelarien beobachtet werden, bei 



