I. A GYAKORLATRÓL. 



A ki a természetrajznak bármely ágát sikerrel akarja mivelni, az lepten-nyomou rászorvil bizonyos 

 gyakorlati fogásokra, a melyek a tapasztalás eredményei s igy az iitmutatás es sok tekintetben a begyakorlás 

 tárgyai is. 



Ezek a gyakorlati fogások a tárgyak gyűjtésére, fentartására es vizsgálására tartoznak. Könyvem e 

 részének tehát az a feladata, hogy az ezekre vonatkozó útmutatással szolgáljon mindazoknak, a kik a pókok 

 gyűjtésével, gyűjteményben való fenntartásával és vizsgálásával foglalkozni akarnak. 



A mint ez a mondottakból önkényt következik, a gyakorlatról szóló rész két szakaszra oszlik, u. m. 

 a gyűjtés es fenntartás, végre a vizsgálás szakaszára. 



1. A gylijtésröl és fenntartásról. 



A régibb Araneologusok, a tökéletes átalakulással bíró rovarok legtöbbje által szolgáltatott jelensé- 

 get, hogy t. i. ilyen rovarok a telet vagy pete vagy valamely kifejlődési fok alakjában, tehát nem teljesen 

 kifejlődve töltik, analógiának vették a pókok részére is, s ezért a pókokat csak a tavasz, a nyár és az ösz 

 szakában gyűjtöttek. A nemzedékek egymásutánja körűi tett behatóbb tanulmányozás azonban másra tanít 

 minket, arra t. i., hogy az alrendek legkülönbözőbb alaksorai áttelelnek s a tavasz ébredésével folytatják 

 életpályájukat ott, a hol azt a tel dermesztő behatása ideig-óráig megakasztotta. Erre nézve felvilágosításo- 

 kat szolgáltat az első kötet 9-ik szakasza, mely a szaporodásról s a nemzedékek soráról emlékezik meg ; meg 

 inkább pedig szolgáltatja azokat a leíró rész biológiai jegyzetsora, mely némely fajoknál a teli állapotról is 

 megemlékezik. ' 



Ezekből az következik, hogy pókokat minden évszakban gyűjthetünk, es hogy a teli gyűjtésre bizo- 

 nyos súly tartozik azért, mert érdekessége mellett minden bizonyuyal meg az életmódról létező ismeretek 

 bővítését is eredményezi. 



A czélszerü gyűjtésnek lényeges föltetele a gyűjtő készülék s annak hasznalata.. 



A szerint, a mint borszeszben vagy szántott állapotban akai'juk a gyűjteményt berendezni, mas- 

 mas készülék kell. 



A borszeszben való fenntartás számára a pókokat legott borszeszbe g^Kijtjűk. E végre két öblös 

 szájú, mintegy deeziliteruyi tartalmú üveget egy bádogosnál közös tokl)a foglaltatunk, ugy, hogy az üvegek 

 nem éppen könnyen húzhatók ki ; az üvegek jó parafa-dugókkal szereltetnek fol, a dugókra pedig egy karika 

 .jön, a melylyel zsinór által a tokhoz kötjiik azokat. A bádogtokot azután jó bőrrel vonatjuk be s szíjjal sze- 

 reltetjük fel, hogy az egész készüléket, úgy, mint egy színházi látócsövet viselhessük. Legjobb, ha a szíj csak 



' Liiiid plil. Palivgiiatlm ('k'icku Suud. p. j'2 , Truclaiöa infciualis Motb, p. 277 stb. 



