xvn 



lidz való illeszkedései, elváltozását : másfélül inegtíimüjuk azt. Iio.líT a küzcjiiscjíi's eletheu nly esekelylif 

 vett «apró» szervezetek, müködesök folytonosságánál fogva uiilv lu-zagot töltenek be, mennyire folynak be 

 a jelenségek ama nagy körfolyamába, melyet egy szóba oglalva: természetnek nevezünk. 



Fogalmunk az életről tisztulni fog, mihelyt az életet nem csak közönséges emberi, hogy ugy mond- 

 jam önző szempontból tekintjük, hanem megismerkediink fokozataival is, ugy, a mint azok a magasabb es 

 alsóbbrendii. de a maguk helyen teljesen egy jogú. egy crtckii szervezetekben ki vannak fejezve. 



E jelenségek bármely sorával foglalkozzunk is, idővel reájövünk, hogy itt fakad az értelem, a 

 kedély, az önismeret legtisztábl) fornisa, a melyből az elfogulatlan szoinlebides mindenkor es biztosan tiszta 

 valót, megdönthetetlen igazságokat uierit. Ezek azután nu'gerdendik w/. utánjárást, a fáradozást min- 

 denképen. 



Nem szenvedélyről, nem idrdoltfsrőj, játékról van itt szó, hanem egy na,;;y feladat megoldásáról, a 

 melv megoldáshoz minden nemzedéknek szent kötelessége hozzájárulni annak legjavávat, a nüre egyálta- 

 lában képes. Mert a termeszét jelenségeinek körei, sorozatai nagyok, felismerésük roppant feladat , ezt 

 pedig csak a munka folytonossága győzheti le — majdan. Az pedig kétségen kívül való dolog, liog;\" az 

 ember maga csak akkor fogja igazán és méltóképen berendezhetni saját életet a jelenségek közepette, ha 

 azokat leuyök szerint felismeri, velők biztos alapon számol. 



Minthogy tehát e munka nemzedékek sorára oszlik fel, lényeg szerint mindig haladásról, tovább- 

 fejlesztésről vau szó, minek legfontosabb feltetele az, hogy barátkozzunk meg a tárgyakon kivül mindazon 

 ismeretekkel is, a melyek rolók a tudomány evkönyveibe be vannak jegyezve. A regiek megtörik az utat, az 

 utódok előbb egyengessek a nyers törést, azután törjenek tovább, hogy utódaik átvehessek az egyengetés es 

 továbbra való törés munkáját. Én részemről ezeket tartom szemem előtt, tekintsem a dolgot akár a tudo- 

 mány egyetem, akár a nemzeti mívelődés szempontjából. Eddig még nem csalatkoztam s ezért ajánlom 

 másoknak is. 



De lássuk immár a tiszta gyakorlatot is ; annyival is inkábli, mert hiszen ennek fejtegetésére vál- 

 lalkoztam. Arról vau tehát szó, hogy Ijorszeszben fenntartott állatokat vizsgáljunk. 



Közönséges, ot-hatszor nagyító, úgynevezett füvész-nagyitóval nem erünk czelt, mert a szemek 

 relativ távolságainak megítéléséhez, a fegyverzet számljavételéhez igen éles képre van szükségünk. Kell 

 tehát mindenek előtt egy minél kisebb átmérőjű es oly domljorüságú lencse, melynek gyújtó távolsága 

 (focusa) legfeljebb 4 — ä '"^i-nyi legyen. 



Ezeket a nagyítókat külön kell megrendelni; használhatjuk azonlian jobb mikroskopok u. n. objec- 

 tívjeit is nagyító gyanánt, melyek már azért is igen czélszerüek, mert a végső lencse csekély átmérőjű, tehát 

 jól hozzáfér a tárgyhoz. 



Lecsukjuk tehát balkezünkön a kis-, a gyűrűs és a középső ujjat, a mutatóujját ellenben kinyújt- 

 juk s a hüvelykujj segítségevei ennek leghegyén tartjuk a megvizsgálandó pókot. Ekkor a louppét jobb 

 (vagy bal) szemünkhez viszszük, úgy, hogy azt ekéz hüvelyk-, umtató- es középső ujjal tartja, míg a gyürus- 

 es kisujj ki van nyújtva s .-i pókot tailVi balkéz laivelykujjara van t;niias/,tva a végett, hogy egyfelől a rez- 

 gést kikerülhessük, másfelől a tárgyat .a fneusban tarthassuk, furgatliassiik. 



A pók a lialkéz mutatóujján fejevei a köröm fele áUjon; .a luivelykujj a, hiitulsó lábpárt szorítja le. 

 Ebben az állásban megvizsgálhatjuk a. szemeket, a ragokat, a fejmellel. ,-i \egt(^st felületet, ugy a láliakét is. 

 Ezután megfordítjuk az állatot, hogy megvizsgálhassuk az állkapcsokat az alajkkal egyiitt, a mellvertet, ;i 

 lias lapját, nőstényeknél a zárt : tovablia .-i fonószerveket. A hini tapogatcijat minden oldalrid szemle ;da 

 fogjuk s ügyelünk a szerzők utasításaira, a melyek e szerv leírásánál legtöbbször megmondjak, hogy erről 

 vagy amarról az oldalról tekint\e, ezt vagy azt láthatjuk rajta. Az így szerzett tapasztalásokat gondosan 

 szembesitjük a szerzők állításaival s az egybevetésre alapítjuk végső ítéletünket. 



Igen piczi alakoknál, ]ield:iul az /■.'/■(_(/"//( -nembe tartozidaiál, sokszor a legjobb nagyító is cserben 

 hagy ; itt azután a raicroskophoz folyamodunk. Ez ne legyen túlságosan nagyító, mert a külső vizsgálatra 

 már a áO-szori nagyítás elégséges. A túlságosan erős mikroskop már csak a rétegről-rétegre való vizsgálatot 

 engedi meg, tehát nem alkalmas arra, hogy az egeszeVien sokszor nagyon is domború szemcsoportot egy- 



HERMAN UTTÓ : .MAÖVAiíORSZÁt, POK-FAL-SA.r A. 111. OTTU HERMÁN : rNl.AUNS SRINNKN-FAUNA. 111. f 



