I. OEBITEI ARIAE. 5 I- KEEEKKÁLÓSOK. 



Tevékenységök föszaka a sziu-kületre, főleg az estelire esik : de ott. a hol a préda sürtín jár. nappal 

 is működésben vannak, nevezetesen árnyas helyeken melyeket előszeretettel keresnek fel. 



Mindnyájoknál közös tulajdonság az, hogy megérintve, leejtik magokat s a testhez vont lábakkal 

 egy darab ideig mozdulatlanul fekve maradnak ; a háborgatás megsziintevel azon a fonalon térnek vissza a 

 hálóra, a melyet a leejtes alkalmával kifejtettek. A hálónak azon megrezzentetését, melyet az elő préda okoz, 

 attól, a melyet egy odasodort idegen test okoz, legtöbbnwe megkülömböztetik : ha kétségeik vannak, a 

 térésére sietnek, megkapaszkodnak s a testnek gyors fel- le mozgatásával sebes rezzenésbe hozzák az egész 

 hálót : evvel az idegen test lerázását, esetleg pedig a préda vergődését nyerik meg. 



Az erős prédát roppant gyorsasággal befonják, láthatólag azért, hogy a háló fonalzatában s igy 

 érzékenységében kárt ne tegyen : e végre a vegtest vegével fordulnak a prédának, rányomják fonóikat, s 

 ezeket egy sorTia állitva, szeles fonalszalagot fejtenek, mialatt a predat a negyedik lábpárral gyorsan forgat- 

 ják, tehát begöngyölik. 



Ha a préda arra alkalmas, lefejtik s szabadon a tércsere czipelik : ha nehéz, akkor fonal segítségével, 

 lassankent vagy a tercsere. vagy — főleg nappal — a rejtekhelyre vonszolják, olyformán, hogy a szállító 

 irányban a fonalat megfeszítik, az ellenkezíi irányi lan pedig folyton lazitják vagy épen elmetszik. Avonszo- 

 lást a negyedik lábpár végzi. 



Az igen nehéz prédát ott költik el. a hol megfogódzott ; ha nem rongálta össze egészen a hálót, 

 akkor kiszívás után kifejtik s leiokik : a halót igen ügyesen kitatarozzák. A kisebb prédának maradványait 

 az elötest hirtelen mozdulatával szinten ellökik (csupán csak aKüUőpok. Cyrtophora, látszik kivételt képezni: 

 lásd a nem leírásában). 



Tartózkodiisra nézve főleg az aljaiilian, a. kozeplieg;\-segben s a havasok to\en uralkodnak, a fák 

 tenyeszcvenek legfelső szeléig folyton csökkenve elterjedve, ezen tul ritkák lesznek, mig végre is mintegy 

 2000 méter magasságban a tenger színe felett, csak egy, ott állandó alak képviseli a rendet. A barlangok 

 szájában, a meddig felhomály uralkodik, szintén előfordulnak. 



A működésben főleg a tapintás fuiomsága s keveslie a szem vezérli ; a hallás érzékének semmi 

 nyoma sem tapasztalhat(j ^ 



Tevékenységök kifejteseljen alig ismernek korlátokat, minthogy a fonalröpités segítségével mindenüvé 

 hozzáférhetnek, a hol befolyásuk helyen \ au. 



Azon rendszerben, a melyet .a pókrend te\ekeuysege megalkot, osztályreszök a rovaroknak átrö- 

 pülés közben való korlátozása s eszközlik ezt az alak, ebből kifolyólag a háló erejéhez képest. 



A nemzedékek sorára nézve, a téli évszakon át az alrend rendszerint csak a peték által van bizto- 

 sítva : fedett, különösen emberlakta helyiségek védelme alatt azonban némely fajok fejlett vagy felig fejlett 

 állapotban át is telelnek s ilyenkor ("> — 10" E. hideget kár nélkül elviselnek: a teli évszakot mozdulatlanul, 

 mintegy megdermedve élik át. - 



Petéiket különös gonddal helyezik el : meleg szövetlie l)oritva, rendesen meg egy pergamenszertt, 

 sűrű szövettel is biztosítják. 



I Ezen érzékre nézve direct vizsgálatdkat tettem. Lakásom folyo.-íiSjára, mely a légáramlattól teljesen védve van, náilipókcikat 

 telepítettem, melyek a jól bepépezett ablaktililák felibe csakbamar liálókat feszítettek s a keretek zugalba rejtekhelyeket szőttek. Alko- 

 nyatkor, a mikor az állatok a teresére kijöttek, tehát legéljerebbek voltak, egy igen élesen szóló, b' hangolású és rugón járó, ütővel ellátott 

 csengővel megközelítettem az állatot s hirtelenül megszólaltattam a csengőt, a nélkül, hogy az állatot valami mozdulatra bírhattam volna. 

 Da mintegy 2 centiméter távolságra közeledve, a csengés az állatot megzavarta, láthatólag azáltal, hogy a lecsapó ütő a levegőt, ez a hálót 

 megrezzente ; sőt egészen friss feszítésű, tehát igen érzékeny hálónál magok a hanghullámok is láthatólag megiezzentik a hálót s igy 

 zavarják a pókot. Minthogy azonban kétségtelen, hogy némely állatok bizonyos hangokra jobban ügyelnek, hallási érzékök bizonyos han- 

 goki-a jobban reagál, a rovarokról vett analógia a serczegtetés alkalmazására is reávitt, melyet egy finom vaslemez és reszelő segítségével 

 majd erösebben, majd gyengébben alkalmaztam, anélkül, hogy az állatok megzavartattak volna. Mindezeknél fogva én mindazon jelen- 

 ségeket, melyek az irodalomban szerepelnek, s többek között a pókok zeneszeretetéröl szolnak, a tapintható rezgésre viszem vissza ; ide 

 tartozik Grétry pókja, mely a praeludiumokat «csodáitan ; PéUsson pókja a Bastilleben, mely a hegedüszóra elősietett ; és Walckenaer 

 búvárpókjai, melyek a víz felszínére jöttek. Zongorákon nem ritkán láthatni pókokat, a melyek óvatosan tapogatva, a játszás közben 

 támadó rezgés utái: indulnak, jelesen akkor, a mí';or hálóik a hangszerrel érintkeznek. A vizsgálat ezen eredménye egybevág a\Tal, 

 miszerint a boneztan sem birt kimutatni oly valamit, a mit a hallás szervére magyarázhatott volna. 



- Ez különösen az Eresz-Keresztespókról áll, mely helyen közön valódi házi állattá lett s folyosók mennyezetén áttelelve, 

 tavaszszal folytatja fejlődését, egyáltalában életét. Ezen ujabb észleletet vesd össze «Általános rész« 4S. 1. 



