I. OBBITELARIAE. 17 I- KEREKHÁLŰSDK. 



A végtest színe szerfelett változó s az almazDlrl színen kezilve az elenks;ír};;ii.L;, ettiil peilíg a mecrv'- 

 szinvörösig minden képzelhető változat megvan. 



A sötétebb sárgaszínüeknel, néha a zöldeknél is, a fehér foltok mha karniinpirosan, finoman 

 szegélyzettek. 



A foltok közül csak az ingödrökhöz alkalmazkodó uegy folt állandó, néha azonban, nevezetesen a 

 halaványzöld iieldányoknál, ez is alig vehető észre. E négy folton kivűl sokszor számos folt csillagszerűen 

 tarkítja az állatot : a hol e foltok symuietriát mutatnak, ott ingódrocskek léteznek, néha azonban a symmetria 

 is csak megközelítő. 



Néha a hosztengelybe eső apró foltokliól álló sor is előfordul, mely a, fels('i nagy foltpárral a koronás 

 Keresztes keresztjéhez hasonló idomot képez. A has nélkülözi a rajzot. A tnlibire nézve az orismologiai 

 rész, mely leginkább e fajra, alapíttatott, bő felvilágosítást nyújt. 



Mertekek: $ Torzs (ívarerett) 14-.") >'% 



« (terhes) 10 « ezckliiil 



fejmell 7 — !■') n 



d" Aránylag igen kicsiny, karcsú, vonisessárga. egyszuiü fejmellel, rendesen halavanysárga vegte.sttel, 

 rajta enyésző négy folttal, melyből az nigodrok kirniak. A második lábpár szára kivastagodott, belső élén 

 ket sor tiiskevel ; az. első lábpár szarai alul szinten ket sor feltünü hosszúságú tüskevei fegyverzettek. 



Mertekek: ,f Torzs 11 '"/„, ebliől 



fejmell l"o I) 



A nőstény, terhes állaiiotban, legna.uyobb pókjaink köze tartozik. A faj az aljakat keresi, különösen 

 kedveli a sasos árkokat, buja növényzetű szakadásokat, ezeken kivűl a, bogáncsos helyeket. Hálója aránylag 

 kis terjedelmű, de annál erösebb s nem tartozik a ritkaságok köze, hogy erős sáskák (Stetheophyma) 

 vésztőket lelik benne. A pók, bogáncsfejek alatt, vagy összehúzott sáslevelek csúcsában, vagy egy-egy kiálló 

 ágon — lefele néző, csészeszerü, jiil kárpitozott ernyőt készít, melyben, háttal a földfele függve, megvonul. 

 A lakás rendesen igen közel áll a hiilohoz. -Tuniusban már feltíuiík, júliusban vagy augusztusban ivarerett 

 es szeptemberben ueha októberben is a növenj^ek köze es közel a földhöz alkalmazza jieteburkát, mely áttelel 

 s lOOU— HOO petét tartalmaz. 



Ismerem az erdélyi részekből : Kolozsvárról (löversenyter gazdag szmvaltozatban), Mező Záhról, 

 Parajdról, Tölgyesről, N.-Szebenből, Szász Vesszösröl, a Gyilkos tó környékéről (Csikszék), Nagy-Szebenböl 

 (tíill gyűjtemény); magyar részekből: Also H;imor (Vadkert), Lucsívna (Dezsőkut), Veszprém környékéről; 

 Eakos Palotáról (Muz. gy. Pável.) 



KPEr. 10. FAJ. ]ÍPEIK.\ t'()RNrT.\. (Cl.) NADI K. rohr k. 



(comu — szarv, némilet,' találiiii a ve^tost raj/.áia ; a uádi a taitózkinlásról van vi-vc.) 



Síjii 17Ö7. Afiiiii'iis c<iriiiilii>s Cleuck «Arán. Suet-.» \k 'A',). 

 Viile : Thorell «llemarks» p. lö. 



9 A fejmell röviden szivalaku, a fej jöl kialh), a mellreszbol jol kiemelkedő. A vegtest tojásdad, 

 nem vállas. A lábak csak az izekek vegén liehomályositva (határozatlan gyűrűzés). 



Az előtest sárgásbarna, egyszuiű ; a níellvert sötét feketebarna. A vegtest felülete sárgásfehér, ritkán 

 rózsaszui lehelettel, legtöbbnyíre elesrajzu cznuerrel díszítve. A czimer fekete, finoman, fehéren pontozott, 

 szeles-ekalaku, hegyevei a fonókig, talpával, az az fölfele, a második íngödörpáríg er s itt kétfelé elesén, 

 majdnem szarvszerűen kicsúcsosodó ; oldalt 4 — 5-ször kígyózva határolt ; az ingödrök felől a közepébe egy 

 fehéres-sárgás, vékony ek nyomul bele s a fonok fele tart, anelkid hogy ezeket elérne : ez ekén keresztül 

 3 — 4 íinom fehér keresztvonás több mezőre osztja az egész cznnert. 



HRRMAN OTTÓ: MAGYARORSZÁG PÓK-FAI'NÁ.IA - 1H, HERMÁN oTTtt ; FN^ARNS RPINNEN-FArN A. III. r( 



