I. ORBITELÄRIAE. 18 I- KEREKHÁLÓSOK. 



A czímer felett, a vegtest elején, egy finoman pontozott, fekete, háromszögletes folt, két hajlott 

 oldalfolt által mintegy ( ) be foglalva. A has sötétbarna, a fonók és a zár között élénksárga \ ] alakú rajz. 



A végtagok czonibjai tövüktől közel hegyökig sárgásanfeherek, hegyükön barnásán homályosok, 

 mely homályosodás felső élükön néha ékszerűen lenyomúl. 



Szemállás mint az E. diadematánál. 



A zár kiemelkedő, duzzadozó, mintegy felgyűrt szélű ; fedő lemeze nem éri a zárkeret szélet, igen 

 vékony, harántráuczolt, egyenes ; kétoldalt tőle ket kurta, széles-karajos lemez áll. 



Mértekek : Törzs II — 1-J '%, el)ből 



fejmell i » 



.d" Színezete megfelel a nőstényének, avval a különbseggel, hogy a vegtesten a sárgásfehér szm 

 kevésbbé uralkodik es inkább csak szegélyezi es osztja a leirt rajzokat. A második lábpár szára nincsen 

 kidaga^lva. A tapogató nyele kurta ; a Ijunkösan kivastagodott térdízéken, felülről ket hosszú s az ivarszervre 

 hajló serte áll; ivarszervrésze az oldalt és befelé álló keskeny pikkelyből diószerüen kidagad s dióhoz hasonló 

 hornyolt gyűjtőt alkot; alulról egy sarlóa.lakú széles erabolus meredez, melytől hüvelyküjjformán egy 

 rövidebb mellekköröm elválik. 



A nádi keresztes a buja növényzetű helyeket, leginkább azonban a nádasokat es környékeiket lakja, 

 hol rendesen kora tavasztól késő őszig több nemzedékben fordul elő (lásd az «Életmódi» szakaszában es III. t. 

 67 id. a h); terjedelmes kerekhálója melle mindig lakást is készít s e lakások változatossága roppantnak 

 mondható. Majd sűrű nemezből álló gyűszűformára, majd ügyesen megtörött gyékény vagy sás szál törési 

 könyökelje doboz formára alakítja, majd a nádbojtokat szövi öszsze zacskóformára, majd a viza.padás folytán 

 a nádon fennakadt és kiszáradt vizilencséből szabadon függ("> litirangot alkot: leginkább alkonyatkor műk()- 

 dik, hálóját '10, 25 perez alatt készíti el. Áprilisban es június vegén vagy július elején párzik s ilyenk(n- a 

 pár a nőstény lakásában együtt tartózkodik. 



Elterjedése nagy, de csak az alantas helyeket kedveli; berczre nem hág, csak ott. n. hol mocsáros 

 helyek hegyek közé felnyomulnak, de itt rendszerint nem megyén a, lomberdő öven túlra,; e szabály alól 

 csak egy kivételt ismerek : a Gyilkostó nádját (Csik-Gyergyó), melyet fenyvesek környeznek. 



Találtatott eddig általam Erdélyben : Kolozsvárt, Szamosfalván, Mezö-Zahon, Gyekében, D. Szt.- 

 Mártonban ; Sill szerint Nagy-Szebentien ; Magyarország területen általam: Doroszlón (Bácsmegye), Zom- 

 borban, Kácz-Militicsen, Bogojeván, Apatinban (aDunaligetekl)en), Újvidéken (setah.), Zimonyban, Pancsova 

 körül, Békés-Csabán, Szajol táján, Rakamaz mellett, Tokaj (a nagy csúcs tetején is), S.-A.-Ujliely (a d Kopa- 

 szon» is), Veszprém körűi, B. -Füreden (a Balatím nádja), Sz. -Fehérvár (sóstó); N. -Várad (Muz. gy.Moc áry), 

 Pécs vidéke (Muz. gy. Pável), Pest vidéke (Muz. gy. Pável), Buda vidéke (Muz. gy. Pável). Legnevezetesebb 

 leihelye tagadhatatlanul a «Gyilkostó» vagy «Verestó» környéke Erdélyben, mely egy hegyomlás következ- 

 teben — e század harmadik tizedében — keletkezve, ma uiar náddal is kerített, a nádi pukot is uj keletű 

 faunájához számítja. 



SPEC. 11. FA.J. EPEIRA PATAGIATA (Cl.) ÖVES K. «ekandete k. 



{naTO.yeim^ = széles biborszegély a (íöröf; ruházaton ; némileg a végtest rajzára talál.) 



Si/n. 1757. Anntcim piitíii/iaÍKs Cleiick «.\rau. Siiec.» p. 38. 

 Vide : Thorell nlíeiuarkíi» ji. 16. 



? Alakra egyezik, rajzban is hasonlít az Ep. cornutához, egészben azonban sötétebb színezetű ; 

 nemzörészei másképpen alkotvák ; a végtest kerekdedebb es kissé lelapított. 



A fejmeU sötét vörösbarna s ilyen a mellvért is ; a végtesten a sötét vörösbarna szm az uralkodó ; 

 czímere az Ep. cornutáénak megf lelő, terese beosztása azonban legfeljebb ket keresztvonás által eszközöl- 



