I. ORKITELARIAE. 21 ■ I- KEBÉKHÁLÓSOK. 



Válfajai léteznek : n. luiuilt^ii jellemző jegv mellett doliányszínüek : v' kii/el feketék, egészen enyésző 

 rajzzal és ivarerett kori tan (<f ) alig !S ■'"/„, nagysiigiiak. 



E faj a lakott helyek táját kedvelve néha meglehetős magassághan is kapható. Tartózkodik főleg a 

 kerítések czölőpeinek repedéseihen, a zsindelyek alatt, falrésekben, rosszul illesztett keresztek könyökeiben 

 stb, egyáltalában oly helyisegekben, a melyek alig kesfoknyi nyil-ísúak ; a szaltadlian leginkább sziklarejiede- 

 sekben és kérgek alatt. Nagy terjedelmű kerekhálójának vezérfonala a résbe vezet. Az állatok csak késő 

 alkonyatkor jönnek ki a háló tércséjére, nappal soha sem láthatók. A párzást nem ismerem. Ugy látszik, 

 hogy e fajnak tavaszi és őszi nemzedéke van. 



Ismerem : erdélyi részekből : Kolozsvárról, Mező-Záhról, Gyekéből, Parajdról. Gyergyó Hzt.-^Iik- 

 lósról, Borszékről, Ilváról, Hoszixtelkéről, Tordáról ; kis fekete válfaját Szász-Yesszősröl, hol a gf Degeufeld- 

 féle szőlők karóinak szűk repedéseiben tanyázott ; magyar részekből : ] )oroszlóról, -Illókról, Pancsováról, 

 Orsováról (Allionhegy csúcsa), Jeseluiczáról, iMehádiáról (Stana bogára, a. Damoclet alatt, Ogradenáról, 

 Ungvárról, Als(i-Hámorból, Miskok-zról, Selmeczb;ínyar(il, Kőszegről, Pécs videkeWll. (Muz.gy. Frivaldszky.) 

 Ezeken kivül Nagy-Szebenből (Sill gyiijt. «alter Berg» es a Bergleiter-fele gyűjteményből. I 



SPEC. Ji. FA.i. EPEIIÍA SCLOPETAlilA. (Ci,.) ERESZ K. teáikén k. 



(sclíijictum — ]iisztcily; ;i liim ta|ini,'iitújáiiak íiliikjáról vau véve. .\ niai_'y:ir név a tai tó/.knilasinl | 



•S'////. 17-"i7 Annii iis irliijirfiiriiifi Cl.KReK «Araii. Síicc." p. í'i. 

 Vidc : Thorell «licmai-Us» p. 1."». 



? Kevéssé lelapitott, az előlibi fajjal rokon alak élénkebb rajzokkkal, kevésbbé feltűnő liátgödrökkel ; 

 nagyobb és nyúlánkabb az Ep. nmbraticánál. Al;ipszinezete vörösesbarna vagy szűrkés fekete; valamennyi 

 czouib legalább a töven sárgás fehér; a fejmellnek a felfekvő) végtest által fedett része vibigos. 



A fejmell fejlett, fejerésze jól elválasztott, kissé domboni, szeles, vörösbarna, a hátgödór mögött 

 világos rozsdasárga: a szemek közepcsoiiortjától a hátgodor felé gyakran egy sötét vonás fut; a mellrész 

 szakadozva, egyenetlenül, sötéten szegélyezett; a töltbi rész egy rozsdasárga, csillagszerű, világos rajzot alkot, 

 mely jelesen a borszeszben lesz jól láthatóvá. A mellvért egyszínűén Itarna. 



A rágok erősek, kise térdszerüen és befelé hajlottak, sötétszínűek, az állkapcsok és az alajk rozsda- 

 barnák, világos szegélyzettel. A lábczombok tövüknél sargfisfeherek vagy rozsdasárgák, végokon bebarnitottak. 

 A III. es IV. lábpár gyűrűzete határozott, a többié elmosódó. 



A végtest szélestojásdad, majdnem körded (ellypticus), lenyomva domlioru ( 10 '"/„, szélességnél 6'5 ™^„, 

 vastag, elején egy í alakú barna rajz, mely sárgás-fehéren szegélyeztetik, s nyelével a czimerbe leuvomúl ; 

 a nyel rl — ?> világos keresztvonallal metszve. 



A czíiner ékalakú, hegyével a fonókig lenyomúlva talpával az első íngödörpárig hatol, hol kétfelé, 

 majdnem szarvszerűen kikanyarodik, oldalról kígyózva szegélyzett ; a szegély széles, szürkés fehér vagy sárgás. 



A has sötétbarna, enyésző határozatlan , sárgás szegélylyel határolva. A fonók ket oldalán négy 

 elmosódó, sárgás foltocska nnitatkozik. 



A szemek középcsoportja jól kiemelkedői. 



A zár alacsony, széles keretet alkotva, elől két sötét, hátúi egy világosabb fénylő dudorodást mutat. 

 A fedőlemez a ket sötét dudor között indulva gyenge, egyenes, a hátsó dudoruak csak kezdetet eri, tehát 

 nem haladja meg a keret szélét. 



Mertekek: ? Törzs 17—18 '";„, ebbőil 



fejmell S » 



I lábpár i^y'i I) 



r? Karcsú, hosszúlábú ; élesebb rajzú, melyben különösen a világos színek határozottak. A fejrész 

 választéka fekete szegélylyel, a mellresz oldalai hasonlóképpen, úgy, hogy a sötét szegély és a szelek között 



