I. ÜRBITKI.AnTAlí. 



22 t. KEREKHÁLÓSOK. 



viláwoH szet'ély táiiuul. \'al,-iiiieiinyi czdiiili ahibástromszfrüeii áttetsző fehér, vége Ininui : :i két hátulsó 

 láljpáion e barna gyürüzet igeu keskeny. A tapogató kurta nyeUi, terdizekéu ket fehílló sertevei : pikkelye 

 oldalt befelé fordított, keskeny ; nemzöszerve diószerüen módosan kidagadó, alulról tekintve egy pisztoly- 

 ravaszhoz hasonló és így kiálló lemezzel, mely a végén egy elkerekített lapos és egy hegyes kis fogba oszlik. 



Mertekek : ^f Torzs 10—11 "'/.. ebből 



fejniell » 



I lál)pár "iS-ű^ 1. 



Válfaja: ? Sótet liarnafekete, a vegtest valaiiit-iniyi rajza tinoui, fehér, éles szegélyzettel ; a has 

 fekete, határozott ( ) forma világos szegélylyel. A láliak gytírüzete igen sötét és igen határozott heosztísú, 

 (Araneus sericatus Clkkck «Ar. Suee.» pl "2. tab 1.) 



E pók jelesen a lakott helyek kornyékét szereti, gyakori ereszek alatt (innen magyar neve), a hidak 

 karfáin, a padlások nyílásaiban, palánkokon stb. Nappal elrejtőzik s csak alkonyatkor keresi fel nagy 

 hálóját, melytől egy vezérfonal jár a rejthez : ez utóbbi sarkokban van inkább mint tágas résekben ; rendesen 

 pamutszerűen kárpitozott. Petéit ereszek alá egy csomóba rakja le, a petecsouióra fecskefeszekszerijßn alkal- 

 mazott, rendkívül erős burkot szö. Kora tavasztól késő őszig mindig akadnak ivarérett példányai s 

 áttelelő nemzedéke is van,* mely tavaszszal mindjárt szaporításhoz lát s a melyből nyári nemzedék szár- 

 mazván ez ismét szaporít; így a tavaszí nemzedék unokái jutnak áttelelésre, mely leginkább a házak 

 nádfeleben történik. 



Ismerem : magyar részekből : Doroszlóról (Márezíus) Apatiuból (Május), Zimonyhól (kikötőhajó 

 fedélzete), Pancsova (kíkötőliajó fedélzete), Orsováról (Tunius), Békés-Csabáról (Június), Tokajból (.Június), 

 Bodrog Kereszturról, Alsó-Hámor (Julius), B.-Füredről (Szeptember), Kőszegről (Szept.), ísmet Doroszlóról 

 (Június — Julius), Nagy- Váradról (Muz. gy. Mocsáry), Budapest (Muz. gy. Frívaldszky), Ungvár vidéke 

 (Vidra F.), Dabas (Metelka F.), Komjáti ; Rózsahegy a Vág hídján kiválóan szép, sötét, tinóm rajzú vál- 

 tozat. Erdélyi részek: Nagy-Hzel)en, Kolozsár, Mezö-Záh, Hosszútelke, Szász- Veszős. 



SPEC. 15. FAJ. EPEIRÄ SOLLERS. Walck. ÜGYES K. gkwandte k. 



(sollt'is ^ ügyes, ravasz; itt nr\:i az ügycsséKiT látszili vi.iiatKnziii, a mclvl.vel lakását liésziti. Miiuicii száraz kúiókun.) 



Si/ii. ISil. E. snllrr.s Walckhnaek. «Ilist. Nat. iles. Ins. Al't.» II, p. I!I7. 

 Viile : Thorell «líemark» p. LS. 



? Kis, zömök alak, kerekded yégtesttel, vékony lábakkal, igen módosan fejlett fejmellel. 



Szürkésbarna. Fejmelle keskeny, egyszínű vörösbarna, fejeresze jól elválasztott, domború kissé 

 bozontosán sztírös ; a liátgódór kicsiny, sekély. A mellvért l>arna, közepén ueha elmos(3dva- világosodó. 

 A rágok nyúlánk tövűek, a hecsapórés erős, egyenetlen fogacsokkal fegyverzett, színezetök vörösbarna ; az 

 állkapcsok egyszínűén vörösbarnák. 



A czombok vörösbarnák, végok fele elmosódva es alig eszrevehetőleg sötétebbek, a többi iz 

 elmosódó vörösbarna gyttrüzettel. 



A végtest kerekded, széles, csak a fonók fele kissé csúcsosodó ; szürkésbarna, a- hát közepetáján 

 sötétebb. 



A hát közepén egy hasítékszerü fekete hoszfolt, ket oldalt szürkésfehér, kirívó szegélj'zettel, e 

 szegélytől keresztbe egy "V ritkán két ágpár válik el s keresztet alkot, melynek nyele azonban nem ér a 

 fonókig, teteje gyakran igen széles A, szürkésfehér fultlia ciiycszik, uidy a, végtest elején áll ; néha csak a 

 fehér szegélyű fekete hasiték van meg; néha csak a felső ágí'olt latliato. Az oldalak szürkések. A has sötét- 

 barna, világos sárgásfehér, néha elmosódó [ j szegélylyel. 



* Duroszlóu tt kiiicstári erdümusteri lakúliáz fulyosújáu nűmlig áttelel. 



