I. ORBITELAEIAE. 26 I- KEREKHÁLÓSOK. 



cf Kisebb, karcsúbb. Az első es második lábjuir czombja alul es kissé oldalt-befelé bebarnított, a 

 harmadik lálipár czombján e^y halavány gyííríifolt. A vegtest igen sötét s a viaszrajz igen élesen kifejezett. 

 A második lábpár szára, a végén erősödött s Itelsö oldalán, több apróbb, tüske között, négy hoszú tüskevei 

 fegyverzett. 



A tapogató igen rövid, terdíze vastagságánál nem hosszabb, felületén ket szemölcscsel, melyeken 

 egy-egy hosszú, erős serte ágaskodik ; szára igen rövid, külső oldalán egy bárdszerü karajt bocsát, mely a 

 végén szélesebb mint a tövén; aiiikkely keskeny, befelé-oldalt fordított; nemzőszerve igen kidagadó; a belső 

 oldalról, s kissé alulról tekintve a pikkely csúcsa alól le és kissé kifele egy igen könnyeden ('nem hororiszeriíni) 

 hajlott, tompán hegyes, egyenlő vastagságú, karcsú nyujtvány indul, melyhez kivtílrcil egy igen széles, sima 

 és egyenes szélű lemez csatlakozik, e lemez külsó sarka fogszerüen végződik. (A nyujtvány alakja legbiz- 

 tosabban különbözteti meg e faj himét az E. Victoria Th. hímtől). 



Mértékek : d" Törzs 7-.S '"/„, eldx'il 



fejmell M'S » 



I lábjjár I5'ő » 



II ,> 11-4» 



III » 8-í .. 



IV » II 



Havasi alak, mely leginkább a fenyöövben fekvő tisztások buj;íbb növényzetű helyein a füveken 

 szövi szép kerekhálóját. 



Ismerem, erdélyi reszekbíil : a Hargitáról (Mezöhavas 4000 lábig), Gyergyó-Szent-Miklós környé- 

 kéről es Balánbányáról (Gyümölcsénes) ; magyar részekben csupán csak Csorba mellett «Prvnyiszka» ingo- 

 vány okban találtam. 



SPEC. 19. FA.j. EPEIEA ADIANTA. (Walck.). KÖKÉNY K. si.ehpokn k. 



(aoiíi^yTOi r= iiU'íí uem uedvcsitett, a melyet iiedvesséí; uem élhet; lehet hogy a taitó/.kodásra vouatkozil;). 



Síjii. 1S02. Arinied atlianfa Walckenaer «Faun. Paris» 11, p. i99. 

 Vide : Thürell «Reniarks» ji. 23. 



9 Az Ep. ceropegiáéra emlékeztető végtest-rajzzal, a hason azonban semmi középcsík ; a fejmell 

 közepén egy finom sötét hosszvonal, mely a szemeket nem éri el. A zár fedőlemeze felálló, széles, kurtakam- 

 pós, elől elkerekített és felgyűrt finom széhí. A megelőzőknél sokkal kisebb alak. 



A fejmell és függelékeinek alapszíne agyagsárga, az egésznek törzse módosan fejlett, szélességénél 

 hosszabb ; fejerésze szűkülő, határozatlanul elválasztott, módosan domború, szőrözete fehéres és igen gyér. 

 A középszemcsoport mögött kezdődik egy finom, hasitokhoz hasonló barna vonás, mely a hátgödrön túl 

 menve, nem éri a mellrész végét. A mellvert tiszta fekete, majdnem meztelen. 



A rágok egy kevéssé térdszerüen kihajlók, agyagsárgák s csak végükön keskenyen bebarnitottak. 

 Az állkapcsok és az alajk sötét agyagszinűek, kevéssé világosodó szélekkel. A tapogatók, csípők egészen, a 

 czomliok tövüknél agyagsárgák, az utóliliiak az I es II lábpárnál, felül, hossz;iban es végükön gyűrűszerűén 

 bebarnitottak. A térdek es szárak végeiken határozatlan, elmosódií barna gyűrűkkel, ilyen a bordáskörmök 

 táján a láb vége is. A vegtest kissé lelapított, meglehetős szélesen es kissé csúcsosan tojásdad, felül agyag- 

 sárgaföldön biborbarnásan sűrűn pettyegetett, ikIim biborbarna alapszínű, közepén az Ep. ceropegiáéhoz ha- 

 sonló fehér, kétszer X szerűen és háromszor ( ) szerűen összetett rajzzal, mely a fonók felé mindinkább kes- 

 kenyedik, itt néha lándzsás csúcsba összefoly. A has fekete, igen kiáltó sárgásfehér [ 1 szegelylyel, melyben 

 középcsík nincsen. A fonók mellett két oldalt elhelyezve két sárgásfehér foltpár. 



A közép szemcsoport négy szeme derék négyszögbe állítva az oldalszemektől nem ereszen kétszer 

 annyirii, a mekkora n távolság az alsó sor középszemei között. 



