1. OKBITELARIAK. 28 I- KEREKHÁLÓSOK. 



A fejmellnek laellrésze igeu széles, az egész fejmell hosszával majdnem egyenlő ; az egész sötét 

 sárgabarna, a mellrész finom barna szegélylyel. A végtest röviden tojásdad, színezetben halaványabb, egyéb- 

 ként a nőstényének megfelelő. 



A lábak, jelesen az I. és II. jiár, bosszúság mellett a czomb és szár ízeikben láthatólag kivastago- 

 dottak : az ízek végén barnán gyürüzöttek. A tapogató rövid m elü ; terdizéke ket felálló, hosszú, barna- 

 vörös sertével : pikkelye oldalt és befelé fordítva, keskeny ; nemzőresze kidagadó, alulról tekintve egy kicsiny, 



tompa foggal fegyverzett. 



Mértekek : cf Törzs 4 '"/„, ebből 



Fejmell -"2 » 



I lábpár (>-4 1) 



E csinos kis pók igen gyakori, leginkább tavaszi, magasalib helyeken nyári alak, mely a bokrokat, 

 jelesen a nagy levelüeket kedveli, hol hálóját néha a levelek lapjára, ha az liemélyitett, feszíti, a szár 

 mellett pedig eg_y kis rejtet sző. Kertekben a 8yring;ikat kiilonösen kedveli. Kerekhálója szép, rendes, néha 

 alig 4 %j átmérőjű. Vasúti vonatokon többször észleltem, hol is az al)lakok sarkaiba (kívülről) alkalmazta kis 

 hálóját s a vonat robogása közben is fogdosta a hálójába sodort szúnyogokat. Az aljaktól kezdve még 

 85(.)0 — 4000 láb magasságban is előfordul. Párzását nem ismerem. 



Ismerem erdélyi részekből : Kolozsvárról, Oláhfenesről, Mezö-Záh, Hoszsutelke, Gyergyó Sz. ]\íik- 

 lósról, a Mezőhavasról (4000 láiiig). Nagy Szebenből (Sill és Bergleiter gyűjtemény), Báznáról (Ugyanott) ; 

 magyar részekből: Pancsováról (Kis Szlatina, wojloviczi enlö), Orsováról (Allion töve), Ogradena (Mragonya 

 völgy), Báziásrol, Tokajról (Kopasz), S.-A.-Ujhelyről (Magos alja), Bükkhegység (Eger felett: Köhát), Csor- 

 báról (Prvnyiszka), Nagy Váradról (Muz. gy. Mocsáry), Budavidéke (Muz. gy. Páve ), Ungvárról (Muz. gy. 

 Vidra Férd.). 



SPEC. 21. FAJ. EPEIRA ALPICA (L. K.) HAVASI K. ai.pen k. 



(Alpes = havas ; a tartózkodásról.) 



Syii. ISliít. F!. alpicij L. Küch iii «Zool. Wittli.» aus TjtüI XLIII, Vers. der deutscli. Naturforscher, lusbruck. p. í25. 



Vide : Thorell «Remarks» p. 547,549. 



9 Világos tökzöld, barnás oldalakkal, barnás hassal, az utóbbin ket pár világos folt ; a IV. lábpár 

 térd, szár es ket végíze barnán gyűrűzött ; a végtest hátán, közel a fonók felett csak i pár fekete pont (a 

 négy íngödrön kívűl) ; a fonók feletti rókavörös folt szétfolyó. 



A fejmell es valamennyi fiiggeleke agyagsárga; a fejrész szélesedő, jól elválasztott; az I., II., III. 

 lábpárnál a szár láthatólag barnán gyűrűzött (a IV. lábpár lásd fennebl)). 



A végtest széles-tojásdad kissé lenyomott, oldalai bebarnítottak, ugy, hogy a hát élénk színe elesén 

 határoltatik. A hat közepe rajzszerűen világíjsodó s e világosodás a négy ingodör körül es a hossztengelyben 

 néha feltűnő ; a végén egy szélességével fölfelé néző trapézbe rendezve, négy fekete pontocska áll. 



A has feketésbarna; a zár és a fonók között két pár világos sárgászöldfolttal, melyek közzül a z;ír 

 melletti pár néha összefoly. 



A középszemesoport ket hátsó szeme az alsónál láthatólag nagyobb és közelebb all egymáshoz 

 mint az alsó egymás között. 



A zár kevéssé kiemelkedő, fedő lemeze közel ^^. kissé csúcsosodó, a vegén könnyedén elkerekített s alig 



egy keveset felhailó. 

 ^■' ■' Mertekek: V Torzs 7-S— S '"/„, ebbíil 



Eejmell 'Á » 



I lábpár '.1-8 .) 



E szép fajt eddig csak magyar részekből : Also ILimor (Borsod, Hollós fenyvese) ismerem, hol 

 meglehetős terjedelmű liálóját a fény vek alatti l>okrokon es a fény vek ágai között szövé. A nemz. múzeum- 

 ban egy példány Tátra-Füj'e(h'(íl, hol l''i-i\aldszky János ur gyiijte. A hun ismeretlen. 



