I. ORBITFLAKIAE. 



40 I- KEREKHÁLftSOK. 



csoportok fele vonul ; ii kö/.epsö á^' rendszerint ;i legerősebb es legbatározottabb, az oldalágak néha elmo- 

 sódok, de mindig kivehetők. A mellresz keskeny sötétliarni szegélylyel. A rágok tövüktől terdszerüen kiállók 

 es domborúak, barnák; a becsapó res táján reszüntosen szetállók, vegükön vörösbarnák; a csipőköróni 

 vörösbarna, tövén sötétebb. A mellvért feketebarna. Az állkapcsok es az alajk tövüknél barnák, széleik hatá- 

 rozottan világos barnássárgák. A tapogatók es a lál)ak világos harnássárgák barna gyűrűkkel és foltokkal 

 tarkázva. A tapogatók alapizei egyszínűén világosbarnássárgák, a térdízen felül egy sötét folt, a száriz 

 szeles barna gyűrűvel, a vegíz bebaruítva foltos, vegén sötét. A lábak czombjai három barna gyűrűvel 

 ékesítve ; a szárak néhány erős tüskével fegyverzettek s e tüskék barna foltokból indulnak. 



A végtest szeles-körded ; sötétbarna és szennyessárga vegyületű. Elején kezdődve s közepén tulig 

 terjedve egy lánczszerü sárgás, közepén barnán hasított hosszcsík, melynek kezdete némileg emlékeztet a 

 megelőző faj x jegyére. A csík körülötti ter barnán és sárgásán mintegy beporozott és sötétes, az oldalak fele 

 világos szín által fogacsoltan határoltatik s ez által czimert képez. A has fekete, világos sárgásfehér sze- 

 gélylyel, mely kifele elmosódó s a fekete fonókat is körülfogja. A szemcsoport a Zilla x notatáetól nem lénye- 

 gesen eltérő. Tvr i 1 1 r TI 7.-1,»/ 1 l Xl 

 ^ Mertekek: í Torzs rd '"/,„ el)bol 



fejmell a-2 » 



I lábpár I:2-S « 



d" nagyságra nézve alig enged valamit a nősténynek, valamivel karcsúbb, fejmelle fejlettebb, színe- 

 zete egyezik a nőstényével s az előttem fekvő példány csak annyiban külömbözik, miszerint a fejmellen 

 csak a barna közepcsik látható. Tapogatója rövid nyelű, a nyél szennyessárga, térd- es száríze több felálló 

 sertevei ellátott ; pikkelye tetemes, kanál alaku, kivájt, kissé oldalt es befelé álló, leginkább szélein szőrös ; 

 nemző szerve jól kidagadó, barna, igen szövevényes: külső oldaláról tekintve elől egy lékanyarodó, horgosán 

 befelé hajló lemez-körmöt mutat, mely mögött három nagyobi) vaskos es egy kis fogacska következik. 



Mertekek : f Törzs 7 "% eliliől 



fejme'l -{"i « 



I lábpar l'l 



E fajt a Tátráljól ismerem leginkább, hol a fenyő tenyeszöveben ritkább, a törpe fenyő öve felett 

 gyakori. Találtam a Kriván tömbjen a «Handel» es Zoldtó közötti gránit tömbökön, továbbá a Kriván nyu- 

 goti oldalán fekvő «Zakameniszko» völgyben. Terjedelmes szép kerekhálóját dúlt irányban alkalmazza a 

 sziklákhoz, maga pedig a repedésekben tanyázik, hová egy vezérfonal vezet, itt rakja le petéit is. melyeket 

 kalit módra beszőve őriz. Bajosan kivehető, mert lapos testénei fogva szűk repedésekben tanyázik. E faj 

 ugyanaz, a melyet Dr. Koch L. Zilla «alpica» név alatt, a Tátra gallicziai oldaláról ismertetett (lásd: Bei- 

 träge zur Kenntniss der Arachnideufauue Gallíziens. XLI. der Gelehrten Ges. in Krakau). Erdélyből a Csiki 

 havasokról (Nagy Hagymás, Békásszoros) és Görgéuy Szent Imréről ismerem. 



SPEC. :i FAJ. ZILLA THOEELLI. Arss. THORELL Z. thorells z. 



(Thorf,i-i, T. kitiinc'i Aianeítlo^us tís/.teletérf v^y nevezve.) 

 ,Sí//í. 1871. Zilhi Tliorelli Äusserer «Neue Ralspiunen» iii Verli. der k. k. zo(il.-l)ot. Ge.s. in AVien. XXI, p. 830. 



9 Fajrokonai között a legtekintélyesebb alak ; fejmelle sárgásbarna, fekete szegélyvonallal, mely a 

 rágok táján elenyészik. A zár egy sárgásbarna, szeles, nyelvaJakíi, csúcsba végződő fedőlemez által egészen 

 elfedve. 



Fejmelle rendes alakú ; végteste kissé lapított, hátfelén az e nemet jellemző szeles folttal, mely 

 azonban a végtest utolsó negyedrészében el van metszve, tehát nem terjed a fonókig : csupán egy sötét vonal 

 eri el a fonószervet. A nagy folt fekete, közbül egy fűrészfogas közepszalag altul attóríitt, a közepszalag 



