I. ORBITELAKIAE. 



42 I- KEBEKHÁLÓSOK. 



GEN. 7. NEM. MÉTA. (C. K.) 



( 1/^7« - ínytliól. név.) 



Si/n. 1836. C. KocH in Heiricli-Hcháffers «DeutscLl. lus.» 13 et 13."i. 14—16 

 Vide : Thíirell «Oii enrop. Spiil.n ji. 61. 



Az állkapcsok szelessep;öknel más félszer sőt kétszer hosszabbak. Az alsó szemsor erősen kihajló : az 

 oldal-szemek majdnem érintkezők, a középsőktől valamivel távolabbra állva mint ezek egymás között. 

 A lábak aránya 1, 3, 4, 3. A rrigok meglehetősen hosszuk, egyiitveve középen keskenyebbek mint tövüknél es 

 védőknél, a csipököröm hosszú erős, könnyeden hajlott, beesapórése hat igen erős foggal fegyverzett, melyek 

 közit) 1 a l-es végén, -2 a kitlső szelén, '.\ a belső szélen áll. Erős testalkat, hossztt, fegyverzett lábakkal. Az e 

 nembe tartozó fajok árnyékos, sőt epén homályos helyisegeknek a kedvelői ; pinezekben, a barlangok elején, 

 a patíikokra hajló sziklák alján, olykor a víznek kitéve, szövik kerekhálóikat, melyek mellett rejtet ueni 

 készítenek. 



SPEC. 1. FAJ. MÉTA MENAKDII. (Latk.) MENAKD MÉTÁPÓK.JA. menards méta. 



(Menarp, francKÍa természetbarát s e faj felfedezője tiszteletére.) 



Síjii. 1804. Artiiiea Mennrdii Latreille «Hist. Nat. des Crust. et Ins.» VII, p. 266, 

 Vide : Thorell «líemarks» p. 38. 



? Nagy alak; olajbarna sárgával elegyítve. Az állkapcsok (kifejtve) szelessegöknel tobli mint 

 kétszer hoszalibak. A fejmell világos rozsdabarna, jól fejlett es dombom; hátgödre mely, szivalaku es sötet- 

 vörös-b:irn I ; a fejrész láthatólag elválasztott, oldalról tekintve kissé íves; beigtatásáuak sarka V szerűen 

 bebarnitott. A rágok erősek, tövüknél kissé domborodók, a csipököröm táján kiszélesedök. A mellvért vöröses- 

 barna egyszínű, ilyen az alajk és az állkapcsok töve is, az utól)biak vege világosodó. A tapogatók rozsdasár- 

 gák, vegízük beliaruitott és sok tüskével fegyverzett. A lábak hosszuk, r<)zsdasM,rgák, elénk rozsdabarna, kissé 

 elmosódó es sűrű gyürűzettel (a szár 3 gyűrűs); a czombok felül és oldalt, néhány, a szárak mindeniitt sok 

 sötét tüskevei fegyverzettek ; a tüskék elállók. A végtest olajbarna, elől, a közepén ekalakra halványsárga s 

 ettől oldalt ket terjedelmes sötét folttal ; a halványsárga, néha vörösösen elegyes rajz a fonók fele, de mind- 

 inkább enyészve _.v_ alakra ismétlődik ; a has határozatlan, világosabb, szennyes színű, kitüntetés nélküli. 

 A középszemcsoport négyszögbe elhelyezve, mely szélességénei hosszalib ; a hátsó szemsor közel 

 egyenes, az alsó erősen kihajló; az oldalszemek a kozepsíiktí'il valamivel továbli álhiirik, mint állanak a hátsó 

 sor középszemei egymástól. 



A zár egy olajsárgás, boglyaszerű kup, mely elölről nézve narancsczikkszerű hornyoltságot mutat. 



Mértékek: 9 Torzs KI '"/,„, el)l)ől 



fejmell <)-.5 » 



I lábpár 23 » 



cT Fejlettebb előtesttel ; karcsiibb és élénkebb színezetű, nevezetesen a vegtest világos rajza 

 sokszor epén kénessárga ; az oldalfolt sötet-feketebarna. A tapogató nyele es nemzöszerve igen sajátságos 

 berendezést mutat : czombíze hosszú, egyenes, terdize kurta, előre elkerekített s alig vastagodó , a szár 

 ize kurta a terdíznél valamivel vékonyal)b ; a pikkely csonka, silány függelék, szőrös es kissé kiféle- 

 oldalt fordított, mindjárt mellette es meg a szárba csuklódva egy bárdszerü, elől ket tompa foggal ellátott 

 széles lemez, mely alatt a pikkelynek mintegy második fele nlidról illeszkedik a tulajdoukepeni nemző- 

 szervhez. E nemziiszerv töven fehéres, csavaros, hártyatömlős vegén barna, szinten csa.varos gyűjtőt mutat, 

 melyből a. görben-ni-forma embolus kiáll. A tapogató ízülete es a csonka felső pikkely szennyessárga. 



Mertekek : d" Törzs 11 ";'„, ebből 



fejmell b « 



1 lábpár 3:! v 



