I. ORBITELARIAE. 45 '• KEKEKHÁl/jSUK. 



A végtest eleje tompa tojásdad, kissé vállas, a vége meglehetősen csiu-sosodó. Eleje magas. Színezete 

 elfolj'ó és csak a vege tele latszik nemi sötétes ezuner. Elejeii kétoldalt rendesen ( ) alakú szeles sárgásfehér 

 foltok foglalnak helyet, melyek lefele messze elnyúlnak, a közheuesü ter harnás, néha vöröses, söt néha 

 kekeshe játszó márványozásszerüen elegyített színezetet mutat. A foltok kicsúcsosodó vége egyszersmind ha' árát 

 képezi a rövid, előre fele enyésző hátczímernek, mely világos és sötétes színek tinóm elegyítéséhői áll s öreg 

 példányoknál határozatlan. A has sötétszinü, kettele párhuzamos fehéres csikkokkal szegélyezett ; néha a 

 fonók mellett minden oldalon két-ket fehéres pont. 



A hátsó szemsor egyenes, mind a négy szeme egyforma, t;ivolsagra egymástól. A hatso kozep- 

 szemek az alsóknál valamivel nagyohhak és valamennyi szem finom fekete kerethe foglalt. 



Mértékek : ? Törzs 8 '"/,„ éhből 



fejmell l'-S » 



I lahpár r.l'ő » 



d* karcsú, előilahai hosszuk a. czoml)reszhen erőisek. A fejmell domlioru, szeles, hátgödre mely, 

 fejrésze jól elválasztott; az egész ngy mint a lahak is egyszínűén vörösessárga. A láhak valamennyi ize 

 sok erős, hosszú, fekete elálló tüskevei fegyverzett. A vegtest vége sokszor sok vöröses szint nuitat. A tapogató 

 vékonvnyelü. ízei egyszínűén sárgásak : a külső mellékpikkely igen kicsiny, mellette egy felfelé álló 

 szeles alapú, tompa, vöröses sárga, átlátszó fog. A voltakepeni nemzöszerv sárgás, csavaros tömlővel, alap- 

 ján egy vöröses-harna, szeles, egykanyarulatu gyűjtőt mutat. A hcft-le fordított főpikkely fejlett, kanalalaku, 

 szőrös es néhány sertetövissel ellátott. 



^[értekek : -f Törzs ('. "i;,, ehhíll 



fejmell ^! « 



I láhpár IS .1 



Válfaj: f i Kisehh alakok: rikito czitromsarga kissé liarnával es iielia cziiiohervörössel kevert 

 végtesttel: a hímek néha alig 5 "'/„,-iiyi torzszsel = Méta Mengei Blackwall ilásd Thorkll nEemarks 

 on Syn.« pag. 39, var: .j). * 



E csinos fajnak tavaszi es őszi nemzedf'ke van cs majushaii cppii ugy miut szeptemberijén is ivarerett 

 példányok kaphati'ik : tapasztalásom szerint az őszi példányok a nagyobbak. Szép kerekhálóját rendesen 

 dülten alkalmazza es leginkább víz közeiéhen a buja növényzet szirmaii-a; legtöbbször nappal is a teresén 

 leselkedik. Rejtet nem készít s veszedelem perczeben a növéuyszárakra vagy a levelek aliapjára menekül. 

 Ket első lábpárját előre, a ket hatulsót hátrafele, egyenesen es szorosan eg;\'más mellett nyújtja ki. Pár- 

 zását nem ismerem. 



Találtam erdélyi részekben: Kolozsvárt (Múzeumkert tava kiűnyeke), Szamos falván (tavak melléke), 

 Szász- Yesszösöu, Dicső Szt,-Mártonban (kertekben); magyar részekben: Illókon (várkert), Pancsován 

 (wojlovitzi erdő), Mehadián (Damoclet alatt «Mucsuronye» legelő), Kakamazon (mocsarak melleke), Alsó- 

 Hámor (Borsod, Hollos fenyves széle), Lykauka (Liptó, a várrom alatti patakcsa növényzeten var 3), Kör- 

 möczbányán (tárnavizek szélein); Veszprém (sziklahasadékok vizereinél) ; Pest körül (Muz. gy. Pável): 

 végre Csepel szigeten. 



(íEN. 8. NIM. TETKAGNATHA. (Lukfillf.) 



(rsr/ja " négy ; yvi'lJIo^ =■ úllkai«jcs. Vuuatkuzik a ráfjók és állka|.icsük fejlettségére.) 



Síjii. 1SU4. Latreille: iu oXouv. Diction. d'Hist. Nat.» XXIV, \>. Ki"). 

 Viíle : Thorell «On europ. Spiil.» pag. 02. 



Az állkapcsok szélességűknél legalább kétszer hosszabbak ; az alsó szemsor majdnem eg_veues, az 

 oldalszemek szétválasztottak. Igen nyúlánk, hengerded testű alakok hosszú lábakkal. Az állkapcsok és rágok 

 hosszura fejlettek kissé vízszintesen fekvők és előre irányzottak. Világos sárgászöld vagy fehéres-zöld 

 színezet, néha ezüstösen zománczos is. Nagy, ritkás kerekhálóikat leginkább vizek melleken, a buja iioveny- 



