I. ORBITEI.ARIAE. 48 I- KEREKHÁLÓSOK. 



E faj sokáig ketseglie volt vonva ; söt Thokell tanár is a válfajok közé sorolta (Remarks on Syn. 

 p. iO) mig jelenleg ö is külön fajniik vévé be. A vétség abban volt, hogy több auctor (Mengk, C. Koch) kissé 

 vaskosabb Tetr. extensákat irtak le olitiisa gyanánt. A magyar példányok kitűnően typikusok, nevezetesen 

 azok, a melyek a Bodrogköz legelőin álló tölgyfákon tenyésznek. A faj sajátságai köze tartozik, hogy nem 

 keresi a vizet s kedveli a tölgyfákat, a kertházak ereszeit, hol aránylag kis, ritka hálóját szövi. Ivarérettsége 

 júniusra esik. 



Találtam eddig magyar részekben: Doroszliín (kertilakok), Apatinban, (ifjú nemzedék, május, 

 Liciumon) : Tokaj (a Kopasz cserjésen) es különösen a Rakamaz felöli legeb'ik tölgyein, a Bodrogközben; 

 Nagy-Várad (ifj. V Muz. gy. Mocsáry), Ungvár (ifj. peld. Muz. gy. Vidra Férd.). 



suBFAM. II. ALcsALÁD. ULOBORINAE. TORKOSPOKOK. frrssspinnen. 



( ti 'jAoí ^minden, ßiß/ioxj/w = pnui). 



GEN. ri. NEM. ULOBORUS. Latr. 



(vifle : Ulobnrinae.) 



iSí/í/. ISOfi. Latreille «Gen. Cru.st. et Ins.» p. 109. 

 Viile : Thoreli. «On euiMp. S]iitl.» p. tit. 



A fonalszflrö és a nyüst megvannak. Az alsó szemsor a homlok legszélére tolva, a hátsó erősen 

 kihajló. A vegtest csücsos-tojásdad, a fon(')k a vegén alkalmazottak ; a nyüst feketebarna, rendkívül linóm es 

 tömött, a fonalszürő keskeny, hosszú, kissé felholdszerüen hajli), közbül választék nelkul ; a vegbélnyilás 

 fedője kúpalakú kiálló s a felső fonópár közzé illeszkedő. Hálójának, melyet néhányszor kövek kozott talál- 

 tam, csak töredékeit ismerem. Hazánkban egy faj, az, a melyre e nem alapíttatott. 



SPEC. 1. FA... rLÓHORrS WAL('KKN.\ERII. L.atr. W.-\LrKENAEK TonKnSPoK.IA. wm.ck. fres.'ípinne. 



(\V \L(.KKNAi;i!, Úttörő franczia .^lanrolo^us tis/.ti^letérc.) 



»S'í/jí. ISOti. JUiihoiíis Wiili-koiaeriiis Latr. «Geu. Crust. et Ins.« p. 1(10. 

 Viile : Thorell «Eemarks» paf);. 331. 



? Kretásfeher, feketés lál.akkal ; a fehérség rendkívüli tömöttsegü, megfekvő szőrözettől ered. Kisse 

 keskeny alak arányos lálialíkal. Az egész fejmell megfekvci, fehér szőrözettél borított, mely meg a szemeket 

 is részben fedi; szivalaku, kissé boltozatos, határozatlanul elválasztott, elöl kevéssé elkerekített fejjel. Bor- 

 szeszben a szőrözet alól ket barna hosszcsik látható, mely a módos hátgödröt közbefogva, az alsó sor közép- 

 szempárjáig terjed. A mellvért barna, megfekvő szőrözettél borított. A rágok rövidek, vaskosak, vörös-barnák 

 fényesek es kopaszok ; az állkapcsok szélesek, összehajlók, szőrösök, széleiken gyérebb szőrözettél, barnitk, 

 A tapogatók vöröses sárgák, felül kissé bebarnítottak és fehérszörösök, végízük sok sertetüskével ellátott, 

 a melyek között a fekete bordáskarmok már loupeval is kivehetők. A lábak vékonyan végződök, végig finom 

 fehér szőrözettél borítottak, mely alól a barnás vörös gyttrüzet kilátszik ; fegyvertelenek. A vegtest 

 fehér, csücsosan hossztojásdad, elején (vastagabb vegén) egy barnás orsovonallal, mely nem a szőrözet- 

 től ered és csak a borszeszben jut érvényre. A has gesztenyebarna, megfekvő sürü szőrözettél borított, két- 

 oldalt az oldalak fehér szörözete által élesen hatái-olt. .\ fonalszürő, epén ugy mint a fonók, liarna. 



Az alsó szemsor (és küliinösen oldalszemei) nagvon közel all a homlok szeléhez, az oldalszemek 



