II. BETITELARIAE. 50 II. HUKOKKÖTÖK. 



Csak kétszer találtam s miml a kétszer erdélyi reszeklien : Sárpatakou a gf. Teleki Károh'-fele fiata- 

 los erdőben, hol bokrok között meglehetősen merész keretű csonka hálót szőtt (a íjéldány az erdélyi muz. 

 egyl. gyűjteményében), es Szász-Vesszösön a gr. Degenfeld-féle fiatalosban hasonló körülmények között (a 

 peld. saját gyűjteményemben). Az állat, hálója vezérfonalán előre es hátra kinyújtott lábakkal lesekedett 

 (mintegy araszolt, honnan magyar elnevezése). 



SUBORDO II. ALREND. 



R E T T r E E A 1\ 1 A E. 



(rete =^ liáló, Netz ; tela = szövet, Gewebe.) 



Hl'llOKKÖTŐK. 



A fejniell fejeresze nem lapul le ; a homlok széle és az alsó szemsor közéiiszeniei között elterülő 

 ter szelesebb annál, a mely a ket szemsor középsői között terül el. 



Csujia apró alak, vékony, karcsú lábbal, hármas karomrendszerrel : a sáiuj akarom egy vagy ket, 

 soha több fogacscsal. 



A test gyéren szőrös ; a végtest rajzai a bőrtől erednek. 



A fonalszűrö és a nyüst hiányzanak. 



A hálózatok berendezése különböző ^ ; általános tulajdonság az, hogy hegyes csúcsban összeérő 

 kötött hurkok soha sem hiányzanak. 



* 



A hurokkötők alrendje alak és szervezet, ennélfogva hálózat szerint is eltéréseket mutat : nem oly 

 egyenletes, mint az előző alrend. 



A mennyire alakjai a háló berendezésében állandóságot mutatnak, az alrend alakjai e hálózatokkal 

 szintén az üres hézagokon uralkodnak, de szűkebb helyiségekkel érik be és a hálózat fogókészlete nem 

 alkot egy sik lapot, hanem érzékenyen feszített huroktömkeleget, melyhez egy lepelszerüen szőtt ernyő — 

 vitorla — vagy gyakran idegen testekből összerakott rejtekhely csatlakozik. 



Igen szűk helyeken épen egynehány, a helyiség körül menyeihez szabott hurok szerepel ; némely 

 alakok, ugy látszik, egy l)izonyos kerületben alkalmazzák hurkaikat, s látszólag kóbor életmódot folytatnak. 



A lábvégek hajlékonyságánál fogva nemcsak fonalzaton, hanem a sík földön is meglehetős biztos- 

 sággal és gyorsasággal mozognak. 



A hálózatokon, ugy rejtekhelyeikben is, mindég háttal lefele csüngő állást foglalnak el. 



Alaknagyságra nézve a kisebl) borsószem nagyságtól alig mákszem nagyságig csökkennek. 



Tevékenységűk leginkább nappali; némely reszök éppen csak a napsugarak direct behatását kerüli, 

 más rész határozottan keresi az árnyékot s kedveli a félhomályt, sőt a liarlangok teljes sötétségét is. 



Az érintés elől némelyek leejtessel, mások futással s ekejtessel menekülnek. 



Kétséges esetekben szinten meg-megrezzentik hálóikat; a iwedát lehurkoljak, oly uiodun, hogy a 

 végtest csúcsával feléje fordulnak, a negyedik lábpárral felváltva fonalat húznak ki s ezt a prédára reávetik. 

 Csak a nagy prédát költik el a megfogódzás helyén ; a kisebbet kioldják, egy rövid fonallal a negyedik lábpár 

 egyik feléhez erősítik, s függőben tartva, a leshelyhez viszik ; gyakran fonalak segítségével vonszolják is. 



Tartózkodásra nézve, szintén az aljakra esik a legnagyobb szám ; de a magasba felhatolnak a rend 

 képviselői a havasok fatenyészövének határáig s azon felül is ; a föld méhében az aknák és barlangok 

 mélységébe sőt legmélyébe is. 



' A menuyire eddig ismeretes. 



