11. ÜETITELARIAK. 



60 II. HUROKKÜTÖK. 



alajk törpe, széles, elkerekitett. vörösbamás. A ta[)ugató /öklessárga ; bebarnitutt vegíze, szár- és czomb- 

 ize knzel egj^enlö liosszuságu ; a ket utóbbi fegyvertelen ; az előbbi, különösen tövén, gytirüzetesen 

 elrendezett, hosszú, baina sertetüskékkel fegyverzett. A lábak zöldessárgák, czonil)jaik alsó félőkön fegyver- 

 telenek, a többi iz gyéren és elálló sertetüskével fegyverzett. A végtest csiicsosan-hossztojásdad fehér vagy 

 sárgásfehér, hátán a fentebb jelölt barna rajzzal. A fehérség ágszerüen lenyomúl az oldalakba is ; a fonók 

 k(')rül az oldalak söteteljbek s a fehér szín ágai kirivóbbak. A has barnássárga, fehér szemesekkel ; a fonók 

 előtt tö))bnyire egy fehér folt(_)eskáva.l. 



A hátsó sor uldalszemei e sor középsőitől távolabbra állanak mint e középsők egymástól. Az alsó 

 sor a homlok szelétől legalább kétannyi távolságra, mint amennyi a távolság az alsó es hátsó sor 

 szemei között. 



A zár egy széles, hátrafele Ívesen kimetszett s e kimetszésen ripacsos köldök, mely közbül világos 

 barnássárga, Icétoldalt vörösbarna. 



]\Iertekek : ? Törzs (i-8 '%, eliliől 



fejmell í2'4 » 



I lábpár 12 » 



Hosszaránya ;i Iái iáknak 1, 2, 3, 4. 



cf Igen karcsú ; végteste hengeres, fehér rajzai elmosódottak ; a végén rendesen a nöstéu_y háttestét 

 ékítő barna rajzzal vagy töredékeivel. A rágok előfelén, tövüknél egy kis dudorodás és hosszúságuk 

 második felén (tehát a csipökörömhöz közelebb) egy rövid, erős, éles tövis. A tapogató nyele zöldessárga, 

 karcsú, nemzőszerve sötét vörösbarna. A száríz hosszabb a térdíznel. A tapogatci pikkelye makk-alaku 

 befelé oldalt fordított; szerkezetéből felülről tekintve, oldalt-kifele egy keskeny, sa.rlószeríien hajlott, hosszú 

 lemez áll ki. 



A vegtest hasfelen a legzőres körm'ezete tetemesen kidagadó. 



]\rertekek : -^ Törzs 5 "'/„,, el)bül 



fejmell -2 » 



I lábpár 14 II 



E faj nyár derekán ivarerett, és íiatalos erdíikben, liokios helyeken, ledöntött fák ágai kozott 

 rendesen nagv társaságban szövi ar;inylag kis, de typikus vitorlahálóját. Szaporítását nem ismerem. 



Eddig csak Alsó-Hámor es Diósgyőr körül találtam, hol meglehetősen gyakori, jelesen a diósgyőri 

 melegforrások táján, es az Alsó-Hámorhoz tartoz(i Feketesár, Disznóspatak, .Jávorkút nevű magaslatain. 



spuc. .^. FAJ. T. LINVI'IIIA l'nl:Y(lI.\NA. C. K. HÍMZETT V. gestickte s. 



iPlirvnius ^^ liliivtíiai, ó-kiiii iié]i, mely liimzéseiiül volt iievezetfs ; itt a végtest díszére vonatkozik.) 



Si/ii. íS'Mi. Liiu/jiJiiii jihri/r/iiiiui C. KocH «Die Araclniideu» III. \i. 83. 

 Viile : Thurkli. «líeiuíuks» pas iS. 



¥ Világos ; a Vegtest zöldes-fehcr, a hatfélén Végig, a fonókig terjedve, egy lancz- vagy inkább 

 babérszerüeu összetett, sötét szalag. A lábak sárgabarnák, a térdek táján kissé füstösödök. 



A fejmell meHrrszc a fejrészhez képest nem föltüncien szélesedett, sárgásbarna, egy sötétbe foglalt, 

 világosodó középcsikkal, mely a szemcsoportból indulva a hátgödörbe enyészik. A fejrész jól elválasztott, 

 kissé emelkedett. A mellvért egyszínűén vörösbarnás, szívalakú, gyéren szőrös. A rágok sárgabarnások, 

 a csípőköröm beigtatása táján füstösek, végok felé alig szétállók. Az állkapcsok sárgabarnsok. A tapogató 

 végíze hosszalili a c/.omluznel : szőrös, sok hosszú sertetiiskevel. 



A lábak cziimbjai ueh;iny api'ó. fekete ponttal. 



