II. KETITELAÜIAE. 77 II- HrHnKKÍÍT(lK. 



szélein elmosódva barnás, igen rendesen szivalakú. A r:í,t;()k aránylag véznák, az első lálipár ezombjánál 

 láthatóan veki)nyal)l)ak ; oldalról tekintve, tövüknél igiii kis mertekben térdszerüen kiállók — egyébiránt 

 sárgásak s a osipökórom táján vórósód(")k. Az állkapcsok szelesek, elöl elkerekitettek, l)els(") szelükön kissé 

 kivágottak s ezért az ajk felett kissé összeliajli'ik. vörösess;irgák s közepiik tiijrin kissé besötetitvek. Az atajk 

 alaesony, szeles, elkerekitett, vörössárga. A tapogati'ik lialvrinysárgák, az izületek végei határozatlan gyürü- 

 zettel ; a végiz kissé vöröslő, oly hosszú mint a czoiiibiz. elílreálió, hosszn szőreikkel lioritott, a végén egy 

 karcsú liordils kórónnnel fegyverzett. 



A hibak hosszuk, karcsuk, gyűrűsök : a czomb- es sz;irizek vegeiken es kozbul is gyűrűsók. \'a,hi- 

 mennyi láb fegyvertelen, de uie.L;lehet('isen hosszú, eríis szíirözettel - meg pedig tövetíil vegéig — bontva. 

 A vegtest elől kissé keskeiiyedői, közepe tiijiin putt'adozo, vegén kissé csúcsosodó, liossziimll csak valamivel 

 keskenyelili, oldulrc')! tekintve igen domború: szaie szennyessárga. s e szin a feketés színnel ugy elválasztva, 

 hogy párosan iilh'i sárgás foltuk keletkeznek. ,1 fdimlí j'rlitt cijii rlniLin /,/7í.sv//-'/<( /c//, felette néhány v',. 

 alakú, hasonló színű rajz (ez utoblii színezet a. borszeszben elveszti élénkséget). A has szennyessárga a, 

 fouíiklicil kiinduló V -szerű fekete rajzzal, melynek szarai a legzöiri's táján az oldalakba is felnyoniulnak. 



Az alsi) szemsor közepszemei kicsinyek, feketék (nappali), a tölilii szem uagyobl) es opalizáló 

 (éjjeli); a négy kö/épszem egy előrefele igen szűkülő trapézbe elhelyezett; az alsó es hátsó szemek közötti 

 távols.-lg kín'űlbelül akkora, ;i mekkora :i hiitsd kozepsziauek koz()tti. Az oldalszemek érintkeznek, az alsó 

 sor közepszemeinel kétszerte nagyobbak. Az als('i sor, ehilröl tekintve, egyenes s a kozejiszemei közötti 

 távolság egy oldalszem átmérőjét kissé meghaladé) ; távolsága a homlok s'zeletől nagyold), mint a mekkora, a 

 közepszemei s a liáts(') sor közötti ter. A szemek terén néhány felálló hossza) ib szőir. 



A zár egy a legzőres felett elteriilii, sárgásvöros, kozel felkor idomú lemez, ket oldalt egy-egy söté- 

 tebb, vesealaku l)enyomassal (a, tnjucsövek). 



Mertekek : ? Törzs 5-2— 5-5 "'/„, étiből 



fejmell rí » 



I lábpár M) ii 



A végtest magassiíga, (terhes) . ;í"5 » 



f karcsú, kicsiny ; hosszú, vékony laliu. A lábak v rössessárgák s a gyürüzet legtóbbnyire enyé- 

 szett (néha a szárak vegén észrevehető). A vegtest szürkessárga., a fonók felett néhány enyésző, sötét haránt- 

 foltt.'ib A mellvert egyszínűén vörösessiirga. A tapogat (i vörösessiirga., nemzőiszervenek ii\ ujtvanyai vörös- 

 liiirnak : czomliize hosszú, térd- es szárize rövid, az utc'ibbi kissé duzzadt ; pikkelye kaiialalaku, oldalt es 

 befele fordított, csúcsán egy szőrecsettel, töven egy szarvszerüen oldalt és kifele elváhi nyujtviinynyal, mely 

 egy íinom tövisbe végződik ; a belső nemzőszerv jellemezve van egy sötét vörösbarna, vastag, liefele kanya- 

 rodó nyújtván}' által, mely előtt egy világosabb, horgosvegű, íinom es hegyes embolus áll (a, szervet kiil- 

 oldaláról tekintve különösen szemlietünő). 



Mértékek : d' Törzs 4 '"/„, ebből 



fejmell I"ő » 



I lábpár l'i » 



E pók a barlangokat, pinczeket es aknákat hikja. s minél nagyol iVi a melység, a melyben tartózko- 

 dik, illetőleg a tiivolság, a mely a nap világától elválasztja., annál inkább csökkennek feketés rajzai, annyira, 

 hogy néha csak a, fonók feletti kénsárga folt mutat nemi sötétes keretet. Tartózkodási helyein a. nyirkosabli 

 zugokat es ure,i:,eket kedveli, hol n^ndelleii, \itorla nelkiili burkolását alkalmazza. Az aknákban oly mely- 

 ségbe nyomul, a, meddig me.i^ ebilenyek előfordulnak. Nevezetes jelenség az, hogy a barlangoki lan tartóz- 

 kodii Tipulidák e pi'ik hálójának szálain iiihenőit tartanak úgy, hogy előlábaikkíd a, szálakra- a.kaszkodnak, a 

 nelkul, hogy oda. ragadnának, vagy a jiok ezért nyugtalankodnék. 



Ismerem mint iiyari alakut magyar részekből : az Als('i-Haiiior (líiirsddmeLjye) barlangjailidl. u. iii. : 

 Szeleta es az u. n. Hermáid larlang, tovaliba az ottani tuffkepletbe vájt lúnczekliol, Egerből a «Skopetz-haz» 



