II. ur.TnELAriiAE. 97 ii- inmoKKöTriK. 



si'Ec. l.FAj. LlTliVrilANTES COROLLATUS. (Lin.). KOSZUlH'S K(")SZ()VŐ1'( )K. iíekuánzteu stioinw. 



(i'iiiolla = Ivis kuszoiu ; a vetítőst níjzi'uól ví'Vi-'.) 



Síjn. 17jS. Ai-iinrit cundlatn Linni':, «Syst. Nut.» Ed. X, I, p. (Já). 

 Vido : TiioiiELL «Eciiiaiks» p. !I2. 



? BiiruáslL'kfte. A vo^tcst liatlajija liuoui, IVlicr diszszul ; kuzliül liiiSKz:Uja sorakozott, reiKk'.sfii ut 

 szeriíen rendezett fc'licr foltpáiTal, melyek ii végtest eleji'U kezdődve, k(izel a fouókig érnek; az oldalakhan, 

 illetőleg köröskörül, egy felier szegély, mely a végtest elíít'eleii egyszerűen szalagos, hátsó felen ellenben 

 ezikazó. Az elötest sötét vörösbarna. 



A fejmell szivalakii, fejeresze keskenyedő, ekalakra, módosan elválasztott ; az egész szép sötet- 

 vorosliarna, igen gyéren álló fehéres, finom szőrökkel borított. A mellvert hátúi majdnem elkerekített, szép 

 sötet-vörösbarua-, sok fehéres szé'rökkel. Elölről tekintve a rágok keskenyek, párhuzamosak, ar:hiylag 

 kurtrdi, körülbelül oly magasak, a mily magas a, homlok a szemeso[)orttal együtt. Az liUkapcsok az alajkra 

 rahajlok, kifelé resüntösek, a ragoknál valamivel rövidebbek. Az alajk szeles, kissé csúcsosodó ; 

 valamennyi rész vörösbarna, elmosódva-világosb vegekkel. A ta,pogatr)k vörösbarnák, egysziuüek ; 

 vegízük rövidebli a czombnál s oly hosszú mint a szár és térd egynttveve. A hdiak arányosak; tökéle- 

 tesen kifejlett példányoknál sötét vöríisbarnák, a ezomliok töve elmosódva sárgás, ifjabb de szinten ivarerett 

 példányoknál sái'gásvörtisek s az izek vt^gei vörösbarna, gyűrűsök. 



A végtest rendes tojásdad, meglehetősen nagy; hasán egy finom, felieres, néha enyésző kozepvo- 

 uássaf, mely a legzőres táján kezdődve a fonókig ha.lad, hol vagy elenyészik vagy J^ formán oldalágakat 

 bocsát ; a has ket oldalán ket 1 ) formán allo felieres esik, mely hatul néha a fennelib leirt koszoruforiua 

 oldalcsikkal összefoly. 



Az alsó sor ket közepszeme fekete (nappali), a többi szem opaliziUo (éjjeli). A ket sor kozepszeme 

 dereknégyszögbe elhelyezve, mely szélességénei valamivel magasabb ; az oldalszemek nem érintkeznek, a 

 közöttök levő köz sokkal kisebb annál, a mely az alsó sor oldaJszemeit az alsó középsőktől elválasztja. 

 A hátsó szemsor könnyeden, az alsó jól kihajló. 



A zár egy kissé bemelyedö terese, mely a nyelecske felől c-") szerűen határolt es sárgavörös; 

 legzőres felöl e teresébe egy barna, közel uégszögletes térése nyomul be, nielyl>en a ket tojócsö nyilik. 



Mertekek: í törzs 1--4 '"/„^ ebbéil 



fejmell ivS » 



I lábpár -j.S — (i I) 



Hosszaránya a lábaknak : I, 'l-, -, 'i. 



Válfaj: egeszén barnásfekete, csupán csak a hattest előfelen egy —■ alakú felier iv. 



•-^ karcsú ; vegteste keskeny, fejniel'e szelesre fejlett; lábai aránylag hosszuk. Hziuezete es rajzai 

 takilnak a. nőstényeivel, az utóbbiak mindössze fiuiunabbak, néha kissé enyeszők. A tapogatók meglehetiíseii 

 hosszuk; a terdiz igen nivid, majdnem gömbölyű, a sziiriz előrefeh^ tágasán kehelyalakii, mind a kettő 

 együttvéve a ezonibiiill rövidebb ; a pikkely kanálalakii, esuesosaii vegziidő), oldalt es beleié Icn-ditott; a 

 nemző szervből, kívűiríil oldalról tekintve, egy, kissé előre es lefele irányozott, egy rovidkoniiű madarujjhoz 

 hasonló, hosszú, sötét szinü nyújtvány meredez. 



Mertekek : d" Törzs Vl '",/„ eliből 



fejmell - « 



I kibpár S I) 



E csinos faj nein éppen gyakori. Mint nyári alak krdveli a kőgörgetegekct, hol ;i JMivek also telén 

 tartózkodik s az üregekbe szövi kis hurokhálóját. Juniusi>a.n a m'isteny lazaszövetű, hófehér peteburkat 

 gondosan őrzi. A burkot mindig a kő alsó lapj.ira erősiti. 



Találtam, magyar részekben: ()rs(jva,n («Círaczka V(_ilgy» patak görgetegek), liaziii; on es S.-A.-Uj- 

 helyen («Kopasz» kíirakiísai). 



HEIi.MAN OTTÚ : MAGVAUOUSZAU i'UK-FAL'SÁJA. III. «ifTO ÜEIlMiN : UNGARNS SriNNEN-lAL'NA. 111. l'í 



