II. RETITELARIAE. 104 II. IHHlOKKÖTÖK. 



hosszal)!), szőrös. A lahiik vékonyak, hosszasá,^'ni nem ;ir;inyt:ila.nnk, vik-ígos agyagsárgák, élesen rajzolt, süriin 

 álló fekete gyűrűkkel ; iiz elsí'i lábpár szára négyszer gyűrűzött. A vegtest kerekded, sárgás, világos; felületén 

 a fonók felett ( ) szerű fekete rajz, mely a liát fele pontokra oszolva, két iiontsort alkot, — tőle mindkét 

 oldalt még 2 — 3 összefolyó páros pont ; — a has világossárgás töljb igeu apró fekete ponttal, a tüdö- 

 fedök táján egy-egy nagyol)!) folttal. 



A középső szempár a fej oldalcsücskei mögé esik, s az oldalpárokhoz közeiebi) áll, mint állanak 

 ezek egymáshoz. A homlok egy ékalaku nyújtványnyal a rágok töve közé ékelődik. 



A zár liörös, a hassal egyenlő színezetű benielyitett pontpár!)ól áll. 



Mertekek : ? Törzs G »<L el 



JllOl 



fejlilell 3 1) 



I lábpár ÍI.S I) 



d" előttem ismeretlen. 



Ritka. Találtam Zimonyban az ottani hajóállomás pénztári l)0(lejiinak eresze alatt, hol Steatodak 

 társaságában egy sarokba vonulva, lesekedett : ujabban Szarvason és Baján basonb) kóridmeiiyek közt. 



A nemz. mnz. gyűjteményebe a legujabl) időben iJuda vidékéről került a. Viranyi-fele gyüjtemenyiiyel. 



FAM. III. CSALÁD. ENYOIDAE. BÚVOK, sohobebspinnen. 



( í',í/'j(0 = BcUoua, tíiir'ifí isteimö.) 

 GEN. 1. NEM. ENYO. Sav. et Aud. 



(vido sujirn.) 



Si/ii. 1825—27. Savigny et Auduin «Descr. de TEt^ypte,» ed. ÍI, XXII, paf;. .340. ud. p.l 

 Vide ; Thorell «On Eiu'op. Spiders» p. 108. 



Az alsó szemsor majdnem egyenes, különben észrevehet('ileg könnyedén behajló. A szemek 

 láthatólag három sorban állók. Az alsó szemsor négy szeme közül a két középső sokkal nagyobb 

 valamennyinél; e ket közepszem közötti hézag kisel)b annál, mely a negyedik sor ket szeme között létezik. 

 A fej vaskos, félgömbszerűen elkerekitett, búbján a szemcsoporttal, mely messzire áll a homlok szélétől. 

 Az alsó fonópár a felsőnél hosszabl). 



SPEC. 1. FA,;. ENYO GERMANICA. (C. K.) NÉMET BÚ VÓPÓK. deutsche schoberspinne. 



{X mat;,vav fajuév az tlftmóclrúl, a német az elbü lelhelyiül vévr.) 

 Si/ii. 1837. Lucia í/rn/iniiica. C. Kucil «Uebers. des Av. Syst.» 1, pat;. ül. 



? Kicsiny. Előteste Ijarnásviirös, végtestének felülete fénytelen-fekete, hasfele fehéres s e szin az 

 oldalakba is csücsökszerüen l)enyümul. Lábai vörösessárgák, sötétebb czombokkal. A fonók sárgásfehérek. 

 A láliak hosszaránya 4, 1, 2, 3. 



A fejmell barnásvörös, egeszlten vaskos; fejerészo kissé nyújtott, elöl tompnu elkerekitett, a 

 mellrésztől csak kávás oldatbenyomások :Utal elválasztott. Oldalról tekintve az egész fejmell a fejbubtól a 

 nyelecskéig egyenletesen törpülő ; hátgödre egy jelentéktelen hosszhasíték. A mellvért szeles, kissé 

 domborodó, hátúi nem csúcsosodi), !)a,in;isvörös, apró, fehéres, pehelyszerű szőrözettél ritkán ellátott. 

 A rágok barnásvörösek, módosan fejlettek, oldalról tekintve ekalakuak, kissé az állkapcsokra csapottak ; tövükre 



