III. TOBITF.T.ARIAK. 106 HI. CSÍisZÖVÖK. 



IHK 



A potrolidssiif; az alrcudlHil kimiivad. Az (»ri'itélicK tViincUlicz ('«iy ari'mvos végtest csatlakozik ; a kii 

 arányosan fröteljosek s a hol nynjtottak is, ott is a járás-kelesre esik a súly. A míg a két megelőző alrend 

 alakjainak táplálkozása leglVlképen a háló berendezésétől, alkalmazásától s a tüi-elmes leséstől függ, tehát 

 bizonyos passivitiíst mutat, addig a csöszövöknél érvényre jut már az aetivitás is, mely az (U'ozva táma- 

 (bisban nyilatkozik. 



Az alrend azon csoportjaiban is, a melyekben a hálóra, egyáltalában szövetre aránylag még nagy 

 súly esik (Agalenoidae = Illók), e szövetek jellege s igy hatásmódja is lényegesen más mint a kerekháló- 

 soknál és hnrokkötőknél. ÄFert a míg az ntóbbiak finom fonalzataikat a repiilö rovarok iitjába állítják s a 

 rovarok épen azért kerülnek batalnud';li!i.. mert a szövetet nrm rrs:iL- í'.s'~/-(', addig a Csöszövőknél éjaílé) 

 hálózatok, voltaképen szövetek, a Irtrlcprclö rovarokra czéloznak, síit nagy részben e rovarokat a 

 letelepedésrií, illetőleg a hálóba kerülésre mintegy csábítják. A Zngpókok (Tegenaria) terjedelmes, vízszin- 

 tesen feszítettt leplei, melyek idíível még porosakká is lesznek, szint(> hívogatják a letelepedésre helyet kereső 

 legyet; így a Tölcserpókok (AgaAena) tölcsérszerü leple is. Az Eretnekfélék (Amauroliiiniie) oly lu'lyisegeket 

 raknak meg tapadós hálózattal, a melyek rovaroknak letelepedő) vagy biiV('ihelyoket kéi)ezlietik : igy a 

 Dietynapókok, Eretnekpókok (Amaurobins) s az Illók (Agalenoidae) legtöbbje is. 



Az Orzóknál (I)rassoidae) már nem a szövetre, hanem a lábalkotásra esik a IVlsúl}'. Ezeknél a. 

 kettöskaromrendszer uralkodik, a lábak talpasok; ezek vagy elhalailó rovarokra, orozva támadnak, vagy 

 üregekbe — természetes és mesterségesekbe — rejtőzve lesik a betévedezö predTit. Ennek még a vízi 

 Búvárpók (Argyroueta) is megfelel, mely búvárharangját el-el hagyogatja s az l'tricularia. sűrűségében 

 orozgat. 



Általános tulajdonság ezen alrendnél az, hogy szövetnél ii lakhelyre nagy súly esik, némely családnál 

 epén a főbl.i súly, s ez utóbbi esetben a szövet már csak a szaporodiísi és kifejlődesi mozzanatokra s nem 

 a táplálék beszerzésére való. Itt tehát kczdőidik a. lakhely állandósítása mellett, a mozgásnak bizonyos körben 

 való szabadsága. 



Lakhelyeik változtatásában kevésbé szabadok, a helyiség választásában is korlátoltabbak ; és sokkal 

 inkább a röghöz vannak kötve, mint a megcélozó ket rend ; azcni alakok száma-, n melyek kő, rög, lehullott 

 levél stb. alatt él és hat, ezen alrendnél már túlsiílyban van. 



A függőleges elterjedésre nézve a főszám az aljakra esik ugyan, de a magasba is messze mennek. 

 A karpiiti llejtpók (Cryphoesa carpathica 0. H.) a magas Tátra csúcsain is él s viszont a barlanglakó p()kok 

 között a vak alakok, melyeket hazánkban meg nem találhattam fel ugyan, de a melyek aligha hiányzanak, 

 a föld mehebe hatolnak. 



A nemzedékek sora legföképon (nem mondhatom, hogy kizárólagosan), áttelelő) alakok által 

 tartatik fenn s a biztos áttelelés feltételeiről nem az anya, hanem az ifjú nemzedék maga gondoskodik. 

 Az anya őrzi petéit s gyámolítja ifjú nemzedékét, addig míg ez önállóan is megélhet. 



FAM. T. CSALÁD. UIK )CTEOI] )AE. BOllZOíSOK. zottklspinnen. 



(n'iiiil. =z faik, y.rs.li = szűr; a fouól; BZŰrűs voltáiVil vc-vc.) 



GEN. 1 . NEM. UEOCTEA. I) U F O U R. 



(vitlo Urocteoidau.) 



.S'í/íí. 1820. DuFOiIR «Descript. de ciucj. Ar. iiduv.» pa^'. 108. 



Viilp : TiiORELL (lOu Enrop. Spiil.» ])af,'. 111. 



A fejraell rövid, széles, vesealakú; fejerésze kicsiny. A felső) fonópár a többinél sokkal hosszabb, két 

 ízű, a második iz hosszú, összenyomott, alul csévé.s. Nyolcz kerek, kiálló szem ; ezek közül négy négy 

 egy szabálytalan négyszögbe állítva ; az alsó sor ket középső szeme a legnagyobb. A lábak vaskosak, sző- 

 rösek, végeilíen három kéir<)iiiniel (ket liorilás és egy sámjaköröiiimel). 



