III. TUBITICLARIAK. 150 Hl- CSÖSZÖVíIK. 



czombjánál ueni vast;i!;;ilili;ik, vétkeiken mintegy szétfes/.ittelick, vek(iiiv;ilili;ik. A t.ijHigató ízei .sárgák : n 

 czoiiili l'eliiletcuek \i'gcii, iiaráutsorl>aii négy, ez alatt egy fekete tüske ; a, száríz külső nlilakin egy sötet- 

 V(ii-(isliarna, fenylü, tetemes nynjtvány, mely tompahegyn s hegyével kissé a pikkely tövetéil elkanyarodó. 

 A pikkely kanálalakú, hátul keskenyebl) nünt elöl; eh'il, a külső szélén, kissé kimetszett s e kinietszés táján 

 (felülről és kissé a külső olilalról tekintve) egy vörösliarna, sarlóalakra a |)ikkely csúcsa alá kanyarodó, 

 hosszú köröm látható, melynek vége (a pikkely alatt) horgosán hajlott. 



Mertekek : .i* T rzs ('.•."< ■»%, ebből 



fejniell 3 » 



I 1,-ibpár S-i „ 



IV » 10 » 



Mint nyári alakot e fajt bokros helyeken találtam, Erdélylieu Hzász Vesszösön ; magyar részekben 

 előfordul : Budapest környékén (Mnz. gy. Fável János.) Tapasztalásom szerint ritka. 



SPEC. 9. FAJ. CLUBIONA PAEADOXA. L. K. ELUTü K. paradoxe k. 



(~0-/iaooio<i^ paiailoxus ^teltiiuü, csodás, Yáratliiii, elütő; a him tap<i.!,'atójáu létező fultünő szerkezetre vonatkozik.) 



Síjii. 1807. Cliihioiiíi ji(u-(ii1ojit L. KocH «Die Drassiden» p. 312. 

 Vide : TiiORELL «lleiuarks» p. 221. Nute 1. 



d* Elöteste sárgásbarna, a fejrész felé lassanként sötétbarnába átmenő; végteste vörösbarna, oldalai- 

 ban sok világos, pontszerű folttal ; hasfele világosabb. A szőrözet szürkésfehér. 



•Jellegei: az alsó szemsor szemei egyenlő távolságra egymástól; a hátsó sor középszemei tiivolabbra. 

 egymástól mint e sor oldalszemeitől ; a ket sor oldalszemei egy szemátmérőnyire egym:ist()l, mindegyik egy 

 kis diidorodásou állva: az alsó sor oldalszemei kordedek. A fejmell oly:in hosszú, nniit a. negye<lik lábpár 

 térd és szárize együttvéve. A rágok nem szögletesek. 



A fejmell egy darabból való, elől alig keskenyedett, oldalaiban elkerekitett, h:itul es oldalaibaii 

 meredek, fényes, finoman, gyéren szőrös ; a szőrözet sárgásfehér. A rágok vörösbarnák, oly hosszúk 

 mint az első lábpár másodvégíze, tövükön valamivel vastagabl lalv mint az első lábpár czombja,, eh'lre 

 irányzottak, kevéssé boltozatosak, külső oldalukon egyenesek, bclsci (jldalukon kissé szétvetettek; csíjjő- 

 körmük tövétől végéig egyenletesen hegyesedő. Az állkapcsok előrefelé igen szélesedök, külső sarkuk 

 elkerekített ; az alajk az állkapcsoknál Vs-dal rövidebb, keskeny, elől kissé kivágott ; mind a két rész 

 sötét sárgabarna, elől kissé áttetszően világosodó. A végtest elől kissé elmetszett, közepén legszélesebb, 

 hátúi csúcsba végződik, kevéssé fénylő. A lábak biirnássárgák, a IV metattirsusa '^/;í részé\el hosszabb az 

 egyenlő hosszaságú két első lábpárnál. Semmi talpkefe. 



A tapogató negyedik íze külső oldalán egy igen sajátságos nyujtványnyal, mely mag;lnál az íznél 

 sokkal nagyobb (ezért nparadoxa» ). E nyujtváiiy hosszúkás, gömbölyű, igen fényes, kékbejátszó-fekete: 

 fölfele egy ro\id, elől kissé kivágott karajt bocsát, alul egy hosszú, be- és fölfele gorbüli'í sarkantyút ereszt, 

 mely csúcsán ketágu ; a pikk(dy tovetöl hegyéig egyfíH'nii széles, csúcsán lenyomott, felületen ^ycreu, csú- 

 csán tömötten szőrös. 



Mertekek : í' Feji 



iie 



o) 



/"' 



1 lábpar i'.') I) 



I \' » • ti ,, 



? ismeretlen. 



Orsüva tájékáról grol' Kayserliug gyűjteményében. Leírta. l>r. Koch L. Példányokat nem láttam. 



