in. Tl'BITELAÜIAE. 



1 64 III. CSÖSZÖVÍiK. 



A liiliak hosszuk, (.•zombreszoklien elég erősek, karc-süvegekkel; az elsü pi'ir szárán, alul, a vegén 

 egy pár, niásodvegizen, alul, a t()ven szinti'ii egy i)ár tüske. 



A végtest niajduem hengeres, keskeny, hosszú ; az alsó fonópár fényes fekete, hengeres és hosszan 

 kiálló. Az alsó szeiusor behajló, a ket középső, egy domhorodásra elhelyezve, kerek s szcmátniérőnyire egy- 

 mástól, a szélsőknél valamivel nagyobh ; a szélsők tojásdadok a középsőkhciz igen közel állók. A hátsó 

 szemsor lieliajl('), az alsóniil hosszalih, közepszemei tojrisdadok. laposak, távolalilira egymástól mint az 

 oldalszemektől, resüntösen állitottak, ngy hogy híitra'elé szétálh'ik. E középszernek közel annyira egymástól 

 mint az alsó sor középsőitől. 



A tapogiitó barnafekete, csucsosan kanálalaku pikkellyel, szára nem hosszabb a térdnél, s nem 

 hosszabb saját vastagságánál, külsíi oldala vegén egy majdnem farkasfülszertí, vaskos, nyujtvánnyal. A nemző- 

 szerv sötét barnafekete, módosan kidomborodó egyszerű gyűjtő. 



Mértekek : >-í Törzs i— 5 % ebliől 



fejmell ^-4 « 



I láhpár .'')•.'■) I) 



IV « n-n ,, 



? Előttem ismeretlen. 



Dr. L. Koeh i. h. a másodvegiz tuskeit tagadja ugyan s ezért I)r. Thorell a fajt nem al.-iinta meg 

 feltétlenül, azonlian Dr. L. Koch (iu litt) tudatta velem, hogy a tüskék viszonya változó, s ő is l)ir példá- 

 nyokkal, a melyeknél a mondott iz tüskés. 



A faj eredetileg is orsovai példányokra (c-olleetio Kayserling) alapittatott. A magamét Orsova 

 kornyéken, kő alatt találtam mint kora-nyári alakot. 



SPEC. 4. F.w. MK^AßlA PULICAIUA. (Hunh.) liOLHA F. r r, o h g. 



(pulox =r liolliii, ]>ulicaria; az alak kicsinvsi';,'éi(">l.) 



Síjn. 1S3^. Cliihiiiiiii jiiiliitirin Sundevall «Svens. Spind. Beskr. » pají. 140. 



rf Előteste sötétbarna, fehér pikkelyekkel gyéren fedett, melyek a mellrész oMalain, a lábak fekvé- 

 sének megfelelő barázdiik választékain tömörülnek es hófehér csillagvonalakat alkotnak (rendesen lekopva). 

 A végtest pikkelyekkel fedett, melyek a felületén szép zöld és ibolya Zínnánczban, a hason — különösen 

 pedig oldalain tüzes ibolyaszín zománczhan ragyognak. A vegtest elején egy, pikkelyből alkotott hófehér, 

 keskeny harn.utcsik, mely övszerüen k(irülfut, közepe táján egy hasonló ov, mely csak az oldalakba er a 

 fonók felett egy pikkelyből álló, hófehér jietty. A lábak czombjai barnák, a többi íz sárgásfehér. 



Jellegek: Az alsó sor oldalszemei nagyobbak a középsőknél; a- negyedik lábpár hosszal)b az elsőnél; 

 az első, harmadik es negyedik lábpár czondija. felületének elején tiiskek allanal^. 



A fejmell hosszúkás-szívalaku, oldalról tekintve a nyelecsketől lapos-ivesen alig emelkedő, egy 

 daraliból való. A mellvért szélesen szivalalui, legnagyobb szelességében az első lábpár csípőjét a tomporral 

 együtt (trochanter) felülmúlja, szélein csekély behorpasztásokka). A rágok az elsői lábpár tövénél sokkal 

 vékonyabbak, tövüknél barnák, ve'gök fele sárgásán világosodok. Az allka|K-sok vaskosak, szelesek, sárgásak, 

 tövük kidagadó, azonfelül haránt behorpasztottak, elől elkerekítettek ; az alajk sötét, felkorü, kicsiny, alig 

 felet éri az állkapcsoknak. A lábczombok, különösen az elsél jiáréi, vastagodottali, barnák, a toblii iz karcsú, 

 lialváuy sárgás. A végizek alján majdnem hengeres szőrökből való, igen ritka taljjkefe, melynek egyes szőrei 

 füreszesszélüek ; a lábalv pikkelyei ágasok. A végtest hossztojiisdad, kissé hengeres, csúcsán a sárgás, igen 

 aprc'i f(in(')k. Az alsó szemsor erőisen behajb'i, oldalszemei nagyobbak a középsőknél s a, houdok szelétől 

 több mint szemátmercínyire allaiüik; a hatso sor könnyeden beliajló, közepszemei távolabb egymástól mint 

 az oldalszemektől, de közelebb egymáshoz mint az alsó sor köze])szemeihez ; az oldalszemek is távolabb 

 egymástól, mint a hátsó középszemek egymás között, 



