III. TI'BITEI.AIÍIAE. 189 III- CSÖSZÖViiK. 



felülete végeu és kissé kifelé-ol<lalt e.uy vaskos, a pikkely tövelirz allíalniazkocló hajlású körömfornm tövissel 

 fe,i;yverzett ; a pikkely kaiiálalaku, kefeszATÜen tömött és durva szi'irokkel borított; nemzöszerve kevéssé 

 kida.iíadó, vörösliarna. közepeu nyilt és hártyás, sárgásfehér; belsí) oldalán egy kardforma hegyes nyujt- 

 váuy iiidul, mely a pikkely ürelie belrfekvc, a, pikkely csúcsa aki er. 



Mertekek, cf : Torzs ].")-S '"/,„ ebből 



fejmell 7 » 



I kil)pár l!^ II 



IV I) KI » 



Néha igen kicsi; törzse csak 9 ™^„. 



Mint nyári alak nem ritka s leginkábli a körakfisokat kedveli, hol a legals(')lib kövek alá barlangot 

 ás es beleszövi nagy csövet, mely hófehér. Merész támadó, mely az erős bogarakat is könnyen legyőzi, a 

 melyeknek maradv;invai azután igen biivcn hevernek a tartózkodási hely közelében. Marása könnyen áthatol 

 az emberi bőrön ; hatása tompa, sajgó kijdalijm s pl. a megmart ujjnak megmerevedéséből áll; az utóbbi 

 tünet 24 — 3G órán át is eltart. 



Ismerem, erdélyi részekbiíl: Kolozsv:irról, ^lezci-Záhrc'il, raraj<lriil, l'.abinbányfiról, Tölgyesről és 

 Szebenből (Sill ^'ictor gyiijtemenyeben) ; magyar részekluil : ]\lrliadiari'il, Orsováról, S.-A.-Ujhelyríil, Gyön- 

 gyösről, Pécs vidékéről (^luz. gy. kidonöseu nagy pekkinyok ; gyűjtöttek Frivaldszky es Pável). 



SPEC. -2. FAJ. GNAPHOSA LUGUBEIS. (C. K.). GYÁSZOS M. trauernde r. 



(lugiiljiis = gj-ászos ; aBzimül.) 



Si/ii. lSo9. Pijthoiiissa laguhris C. Koch «Die .\rachn.» VI, p. 60. 

 Vide : Ij. Koch «Die Ar. Farn, der Drass.» p. 8. 

 TuoRELL «Eemarks» p. 100. (in j G. muscorum). 



? Az.el(itest vörösbaruás. A végtest füstbarna. Lábai vörösesbe luizo fustbarnak. 



•Jellegek : Az alsó szemsor oldalszemei a középsőknél kevéssel nagyobbak (inkább csak tojásdad 

 alakjuk kcivetkezteben nagyobbak). A fejmell sziléin finom párkány. A has pikkelyekkel liuntott. 



A fejmell fejeresze szélesedett ; az egész fejmell vaskos, laposan domború, legszéle egy fmom, éles, 

 kissé karimilsan felhajló párkánynyal, a hátrész közepén inkább behorpasztás mint hátrés látható. A mell- 

 vert majdnem kerek , liarna, eléggé szőrös. A rágok, elülről tekintve, tövüknél szélesebbek mint végöknél, 

 oldalról tekintve kortealakuak. tiivükkel csak módosan kidoml)orodi'ik. különben sötétvörösbarnák, és erős, 

 serteszerü szőrözetüek. Az állkapcsok sötét-vörösbarnák, végokon világosodok, szélesek es az alajk körül 

 összehajtok, külső görbületük magasives ugj', hogy szélességűk (eg3'üttvéve) kétszer akkora mint magas- 

 s:íguk ; az alajk nyelvalaku, sötétvörösliarna, az állkapcsok hosszának közel '^U részét éri el. 



A tapogató vaskos, czomlija térde es szára, baruásvöröses ; végize füstösödő, sertésen szőrös, 

 közben, alúl, 2 — 3 tüskevei, alig rövidéi ib mint a térd és szár együttvéve. A lábak erősek, elég hosszúk, az 

 első es második pár vegizein erős- talpkefe ; a hátsó párokon a talpkefe gyenge. Az első lábpár szárán, alúl, 

 a végen, egy kis tüske, másodvegizen, alul, egy pár tüske; a második pár másodvegize töven egy pár tüske; 

 czombja felületén két bosszú sertetüske. A harmadik lábpár szárán, felül, egy tüske, külső oldalán négy 

 tüske, — belső oldalán négy tüske, alul három par tüske, — terdize Itelső oldalán egy tüske; másod- 

 végizcn, alúl és felül három-h.irom p:ír tüske. .\ vegtest kissé lapított, hosszúkás, eh'il kissé keskenyedő ; 

 hátúi elkerekített. 



Az alsó szemsor kissé liehajki, a hátsó módosan kihajló ; az alsó sor középsői valamivel távolablira 

 a homlok szeleti'il mint a hiitsó középsőktől, szeiuátmérőnyire egymástól s valamivel kozeleldire az oldal- 

 szemekhez ; a hátsó sor középsői igen laposak, esucsosan tojásdadok, csúcsos (hátsó) vegökkel nagyoia egy- 



