IV. TERRITELAKIÄE. 212 IV. FÖLDBESZÖVŐK. 



szemet egy szemátmórönyi távolságra rajzolja. Äusserer «alig» ennyire mondja; a mi fajunk, melynek 

 középszemei, igen csekély hijával, két átmérőnyire állanak egymástól, magára maradna. 



Thorell tanár ez eltérések között átmeneteket gyanit. En részemről csak azt kivánom megjegyezni, 

 hogy a szemek relativ távolságai, a nemz(") részek mellett, a leglnvelib es legállhatatosabb jellegeket szolgál- 

 tatják 8 egy, a kimutatotthoz hasonló ingadozással egy faj keretében nehezen tudok megbarátkozni s csak 

 nehezen határoztam el magamat arra, hogy a vizsgált magyar példányt Atyx)us picensnak mondom. Azon- 

 ban beismerem azt is, hogy az eldöntésre nem érzek hivatottságot, mert az a meggyőződésem hogy ez csak 

 a tyjnisok összehasonlító felülvizsgálata nem pedig az irodalom segítségével válik lehetségessé. 



suBF. II. ALcsALÁD. TAPINOCEPHALI. AKNÁSZOK, m i n i r s p i n n e n. 



(to.TTS'.vu^ = lajjos, y.S(puÁ/j = fej; a i'eji<")l ; miut fUeutétje az Atypiuae alcsalíiduak.) 



GEN. i. NEM. NEMESIA. Sav. et Aüd, 



(Nsasacq — llythol. uév.) 



Syn. 1825. Saviony et Auduin «Descv. de l'Egyijt.» II. XXII, p. 302. 

 Vide : Thorell «Eemarks» p. 60t. et «On eump. Spid.» p. KiO. 



A rágok végén egy ói fogú gereblye. A hátgödör -^ forma. A fejmell fejeresze nem magaslik ki. 

 A bordás körmökön a bordák két sorban állanak. A tapogatók az állkajjcsok csúcsába csuklódnak. A szemek 

 egy közös dudorodáson, sürü csoportosításban állanak. Vájó alakok, a melyek finoman kikárpítozott 

 8 — 10 '"'l„i átmérőjű csöveket vájva, ezeket egy földtörmelekekből összeszőtt és nemezpánton járó ajtócská- 

 val zárják be, mely a cs('>be szelepszeríi j'ontossággal beleillik. 



Bi'Kc. 1. FA.i. NEMESIA PANNONICA. n. sp.MAGYAR AKNASZPÖK. ungarisch minirsp. 



[VUl-dik tidilrt, 175, a szemosi>iiort, ') elíUáli, r Ijdiiláskarum, d rf tapogatója uldalról, e mérték. | 



cl" Eókavöröses, de egészben inkái )b a sárgás) )a huz('i szniezettel. 



Eejmelle megleliet/isen csiicsosan szívalakú, kis fejrészszel, ^ szerű liátgöd(irrel ; fejeresze oldalba- 

 rázdák által jól elválasztva; a hátgödörböl a lábak fekvéséhez alkalmazott, jól követhető barázdák vonulnak ; 

 oldalról tekintve a hátvonal vízszintes, a gödör táján behorpasztott, a gödrön túl ívesen lehanyatló. A mell- 

 vert körded, módosan dombom, sárga,vör()s, sűrű, de nem bozontos, l)arnás szíirözettel. A rágok az első láb- 

 pár czombjánál sokkal gyengt'libek, oly hosszuk, mint az első lálipsir másodvégíze, jJárhuzamosak, végok felé 

 kefeszerüen, sárga,-vörösen szőrösök, legvégökön öt hosszacska, vékony, gereblyeszerüen előre álló fog- 

 gal; oldalról tekintve kissé előreirányzottak és igen gyengén ívesek; csipőkörmúk széji barjiásvörös, erős, 

 es tövüknél nem rövidebb; hátrafelé becsapódó, kz állkapcsok egészen csipőjellegttek, belső élükön rojtosan-sző- 

 riisek, vörösessárgák; az alajk kicsiny, felkérek. A lábak hos zúk, erősek, végeik vékonyodók, fegyverzetök 

 igen hatalnuis. A czouiliiik rcHileten ó — (> tüske ; az első l;ibp;ir szar;i. tetemesen vastagodott, alfele végen 

 egy hatalmas előre irányozott s felfelé görbülő tövissel, mögötte meg kct pár es oldalt meg két-két tövissel ; 

 a második lábpár szárának alsó felén eliil ;>, ezután még két pár tövis ; a harmadik lábpárén három pár, a negye- 

 dik párén szinten három pár tövis : a, harmadik lábpár szárán azonkivül még a felületen és oldalt is, a negye- 

 dikén csak oldalt állanak tiiskek. .\ masodscuizek köröskörül síinin tüskések, az elsödvégizek valamennyi 

 lábon fegyvertelenek; az első ket lálipár hdpkefével, mely a másodvégízre is átmegyen. 



