IV. TERRITELAHIAE. 213 IV. FÖLDBESZÖVŰK. 



A végtest vörössárgii; megfekvö, rövid, arauyos-fenyes szörözete közül höven állanak ki a baniiís, 

 erős serték. A négy fonó közül a felső pár erős, hengeres, két ízü. a esucsiz niviilke ; az alsij piir igen 

 kicsiny és vékony, alig feltűnő, 



A szemek egy közös, barnás iludnrun állanak. A ket közepsci olyan nagy, mint a, ket alsiKiWalszeni. 

 a többi szem kisebb, a ket középső szematincrőnyire egymást(')l s kevesebbre mint ennyire nz olilal- 

 szemektc'il is: e négy szem hajlású, olyan, hogy egy a közepszemek alatt húzott egyenes vonal 

 valamivel az oldalszemek fi^lett menne el; a hátsó oldalszem hosszkörded, körülbelül kisebb átmérőjé- 

 nek megfelelő távolságra az alsó oldalszemtöl, a, háts(» középső szem kerek, az alsó középszemtöl körüllielül 

 félátmérönyire, a hátsó oldalszennnel pedig majdnem érintkezik ; az alsó oldalszemek annyira a homlok 

 szélétől, a mennyi a szemcsoport magassága. 



A tapogató lábszerü, erős; czombize felületének a vegén ot tnske ; szárize felületének a leg- 

 esucsán három tüske , mely a rágó gereblyébez hasonló alkotású s valószínűleg rendeltetésű is ; a 

 végiz inkább íz mint pikkely, igen rövid, a száríznek alig harmadrészét tevíi, felületen, elöl 8 — 10 rövid 

 tüskevei fegyverzett ; uemzőszerve függelékes, hagymaalakü, ii vastag véggel egy rövid nyelecske által a 

 végízzel összekötve ; hosszü, igen finoman kifutó csúcscsal. 



Mertekek : ? Torzs lo '«;„, eliliöl 



fejmell ö « 



rágií ri'i II 



I labpar \±:, » 



11 » ll-ő » 



III « I ()•(■, „ 



IV 11 |f. « 



A bordáskörmok kettős bordazata nuir éles nagyítóval is észrevehető ; a bordák szamát az első 

 lábpáron, a, ka-mpó nélkül, nycdczig bírtam megszámlálni. 



Eletmíklját nem ismerem, mert az előttem fekvő példányt Zimony mellett egy gyalogúton találtam 

 s minden igyekezetem, a melyet több példány felfedezésére fordítottam, az idő rövidsége miatt kárba ment. 



A Theraphosiuák legeszakíbli pimtja eddig Wippach volt Görz mellett (lásd Äusserer sub Nemesia 

 caementaria), magyar földön meg továbbra is haladnak észak fele (lásd a következő fajt). 



SPEC. 2. FAJ. NEMESIA SAUVAGE811. (Dukth.) SAUVAGES A. sauvages m. 



(Alibé Sauvages tiszteletére, ki első ii-t e formákiól.) 



Si/ii. 1794. Aranrii Sunc/i'/rsii Dokthks «übserv. on tbe stucture and oecou. o{ somé cilriuu.s spec. <if Arán. Tniusact.» 



Sin. Soc. II. p. 1!). 

 Viile ; Thoreli, «Reniarks» pag. íK. 

 Äusserer 1. c. p. 50 (Ifilil. 



? juvenis. Agyagsargas. Előtesten a niellresz elmosódva sötétebb, a fejrész ekalakbau vilagosalib. 

 A vegtest felületének elején egy uyársalakú barnás csík, a fonók felett két /v szerű barnás foltpár eg}'más- 

 után állva. A fejmell nyújtott, fejrészében csak módosan szűkülő, hátrese — alaku . mely : a fejrészt 

 elválasztó barázdák es azok, a melyek a hátgödm'ből a lábak fele tartanak, igen tetemesi'k ; az egész hátfél 

 kissé gerinczesen kiemelkeilő ; oldalról tekintve, a fejrész a Iiátgödörből kissé ívesen kiemelkedő. A mellvert. 

 sárgás, szőrös, pajzsalakú, elöl kevéssel keskenyebb, mint a harmadik csípöpár táján, a végén v szerűen 

 végződik. A rágok szennyes barnássárgák, az első lábpár czombjánál sokkal vastagabbak, ugyanennek 

 másodvégizénél sokkal hosszabbak, végokon mindenik fel négy erősebb es hat valamivel gyengébb, sűrűn 



