V. LATEKIUKADAE. 217 V. KKSZEGJÁKÓK. 



illetölefí iiz általa alakított két öliölliöz képest töhliretü ránczok mutatkoznak, melyek a légzörés felett egy 

 rövidke, nyelvalaku diulort is környeznek. 



Mertékek: ? Törzs l:i— 15 ™(„ ebbül 



fejmell 5 » 



I lábpiír 17-4 I) 



IT .i IS ,, 



111 .. ir. » 



I \' .. IS « 



d* Kisebb, karcsúbb : aránylag bosszabb lábakkal, másszinü végtesttel; a végtest felülete élénk 

 czitromsárga, felülete közepén s egész bosszúságán végig egy élénk-baragos vörös csík, oldalai szintén 

 vörösek. Fejmelle a nőstényénél domborúbb, a fej kevésbbe elválasztott. A liibak legcsúcsa fekete. A tapo- 

 gató erős; szára a térdnél hosszabb es feUilete végén, kissé kifele-olibiJt, egy erős, hosszú, tövén göcsösen 

 vastagodó, könnyedén hajlott tövissel fegyverzett, e tövis a szárnál csak kevéssel rövidebb ; a pikkely kalán- 

 alakú, bőven szőrös; a nemzőiszerv, alulrcil tekintve, egy felgömbiilyü vörösbarna gyűjtőt mutat, a melyből 

 egy erős, egyenetlenül csatornás, hegyes, kosszarvszerüen csavarodott embolus mei-edezik, melynek hegyes 

 vége a pikkely csúcsa alól lefelé irányúi. 



Mértékek : ? Törzs '.)■% >"/„, rhhöl 



fejmell i-i « 



I lábpár 17 » 



II ,> 17 » 



III I. i4-(; » 



IV « 18 .. 



Tavaszi és nyári alak, mely a hegységbe is felhatol s buja növényzettel, bokrokkal borított helyeken 

 nem ritka ; gyors futó, mely prédáját meglopja és szökéssel ejti hatalmália, magas növényekről gyorsan 

 leugrik, a nélkül, hogy ugrását fonallal biztosítaná. Kora, tavaszszal kertekben a gyümölcsfák tövén heverő 

 lomb alatt gyakori. 



Ismerem, erdélyi részekbíil : Kolozsvárról, Szász-Vesszösről, Mezö-Záhról, Balánbányáról, Nagy- 

 szebenből, (Sill es Bergleiter-gyüjtemény, Seidlitz jegyzéke) ; magyar részekből: Doroszlóról, Pancsováról, 

 Orsováról, Ogradena (Veteráni barlang t;ija), Báziásról, Tokajból, Rakamazról, Alsó-Hámorból (Borsod), 

 Csorba (Liptó, a «csorbái tó környékén»), Nagy-V;iradról (Muz. gy. Mocsáry), Pécsről (Muz. gy. Frivaldszky 

 és Pável), Budáról (Muz. gy. Pável), «Felvidék« jelzővel (Muz. gy. Kovács Gyula). 



Jeijyzés. Az a faj, mely Koch C.-nel «Die Arachniden» XII. p. 90. Taf. CCCCXVII. tíg. lOiíl. «Spa- 

 rassus ornatus» név alatt szerepel, s a melyet mint fajt és «Sparassust» Thorell tanár (liemarks on Syn. 

 pag. á48.) kétségbe von, Erdélyben, Kolozsvfir környéken nem ritka. Ennek sárgavörös pettyekkel Vjehintett 

 végteste egy széles, párhuzamos, almazöldes csíkot visel finom vörös szegelylyel es vöms pettyegetessel. Ez az 

 alak folytonosan csak mint éretlen hím fordult elő, szemállásánál s egyel) jegyeinél fogva egy tökéletes 

 Micrommata s én azt tapasztalom, hogy a M. virescensnek éretlen hímje. 



GEN. 2. NEM. PHILODROMUS. Walckenaer. 



{<pt).é(0 ^ szeretni, djionoq = futás; a mozgás sebességéről.) 



Syn. 1835. Walckenaer «Fíuiii. Frauc.» pas. 86 (ad part). 

 Vide : Thorell (i()u eiirop. Spid.» pag. 180. 



Mind a két szemsor egyformán, könnyedén kihajló ; a két sor oldalszemei közötti távolság nem 

 kisebb annál, a mely az alsó es hátsó közepsíik kíizött létezik. A végtest la,j)üott, visszájára, tojásdad, néha 

 közel ötszögű. 



Az alsó szemsor közepszemei távolabbra esnek a homlok szélétől, mint a hátsó közepszemektől. 



HEKMAN OTTÓ: MAGYARORSZÁG PÓK-FAÜNÁJA. III. HERMÁN OTTü : UNGARNS SPINNEN-FALNA. III tó 



