V. LATEBIGRADAE. 236 V. KESZEGJÁEŐK. 



mely az első íngödör-páron túl kezdve legalábl) három visszborog-ffürészfog) szerti ágat bocsát, lábai sárgás- 

 Kzürkék. A végtest egy és félszer (vagy kevesebb) hosszabb a fejmelluél. 



A zár egy vörösessárga vagy barnás, m(')(los domborodású köldök, hosszúkás kettős nyilassal, melyen 

 elöl egy háromszögletes nyújtványáll (CO >. belül egy határozatlan hosszlemez által választatik el egymástól; 

 a lemez gyenge, keskeny. Az alsó szemsor alig kihajló, oldalszemei a középsőknél kétszer nagyobbak s ezek- 

 től kettős (oldal) szemátméröuyire állanak, a középsők ennél sokkal távolablira egymástól s egyszersmind 

 sokkal távolabbra egymástól, minta homlok szélétől; a hátsó sor kihajló, oldalszemei a középsőknél vala- 

 mivel nagyobbak, — szemei majdnem egyenlő távolságra egymástól s e távolság nem kisebb anniihi mely az 

 alsó középsők között elterül. Az oldalszemek tetemes dndorokon állanak. A ket sor középsői oly deréknégy- 

 szöget alkotnak, mely magasságánál valamivel szélesebb. A homlok szélén hat fekete serte, az alsó közép- 

 szemek alatt egy serte ; minden oldalon az oldalszemek alatt két-két serte. 



Az első lábpár szárán, alul, a. külső soron öt, a belső soron három tüske, másodvegizen, ahü. öt 

 pár tüske. A második lábpár szárán, alul. h;írom, másodvégízén öt pár txiske. A hai'madik lábpár szárán, 

 alul, két pár, a Jiegyedikén egy nagyobi) tüske. 



A rágok lajioskások ; elölről tekintve tövük közel kétszer oly szeles mint vegök, serteszerü szöröze- 

 tök gyér; külömben sárgásszürkek s a homlok magasságánál valamivel hosszabbak. Az állkapcsok keskenyek, 

 hosszuk, egymásfelé hajlók, sárgások . az alajk nyelvalakú az állkajjcsok felehosszánál több. kétharmad- 

 hosszánál kevesebb. A tapogatók sárgások, a szár és végiz, felül, sertés, a végiz oly hosszú mint a trrd 



és szár együttvéve. T,r. , , , o m- ,. , r, - ,, , 



^•^ Mertekek: ? Torzs (J-4-— 8-7 ";'„, ebbrd 



fejmell iS — :! « 



I lábpár 10-.5 » 



II » 1(K5 « 



III » (ri .. 



IV « 7-:^ >. 



d" Kisebb, karcsi'i. Alapszíne sötétbarna, a nőstényéhez hasonló rajzok úgy az elő mint a végtesten 

 sárgásfehér körrajzok által vázoltatnak. A két első lábpár czomljja és térde sötétbarna, sárgásfehér pettyek- 

 kel gyéren tarkázva, a többi iz világos barnássárga: az első) lábpár czombján, felül, S — 10 hosszú tüske ren- 

 detlen állásban. A két hátsó lábpár barnássárga, síu'ii barna pettyegetéssel. A tapogató barnássárga, barná- 

 val elegyes, szárize a térdnél rövidebb, külső) oldala, kissé aláfelé, egy hosszú, erős, kissé a pikkely lire fele 

 ha|ló nyujtványt visel, mely magánál az íznel nem rövidebb ; a pikkely kanálalakú, módosan szőrös ; a 

 nemzőrész — a tapogatót belső oldaláról tekintve — jellemezve van egy fogószerü, kettős nyujtvány ált:il, 

 melynek ágai egyenlő vastagságúak es oldalt-ljefele irányzottak i \^ ), a gyűjtő felett egészen szabadon kiállók. 



Mértékek : -í" Törzs 4-8 "%,, ebből 



fejmell 2-7 » 



I lábpár 10 » 



IV I) . (•) 1) 



Leginkább elterjedett faj, mely nagyságra, a hnneknel színezetre nézve is, változó, úgy hogy felis- 

 merése csak a nemzőrészek segítségével lüztos. A regibi) íróknál e faj nőstényei Írattak le legtöbbször 

 «X. viaticus» név alatt, de úgyannyira összetévesztettek más fajokkal, hogy az «X. viaticus» eredeti typusa 

 megalapíthatatlan s a nev az u. n. obscurus nevek közé soroltatott. 



Poros utakon, bokrokon, lubeii, karókon stl). mint ta-vaszi es nyári túuk ii'á alja-kban közönséges, 

 lassan jár s nagymester a préda alattomos megtámadásában. Karókon rendesen a csúcshoz közel megla- 

 l^úl s a csúcsra megtelepedő rovarokat, de fajbelieit is, lassú kúszással megközelít i — et előlábpárját fogósze- 

 rüen kinyújtva tartva, csak a két hátsó [)árral mászik — kellő távolságra érve prédáját hirtelenül átkarolja, 

 ha erős, pár fonallal lepanyvázzai. Tavaszkor — jelcsen ifjabb nemzedéke, a legszorgalmasabb fonah'öpítő- 

 léghajósok közé tartozik. 



