VI. CITICiRADAE. 248 VI. FŰTŐK. 



A reud legtypicusabb alakjai úgyanuyira mozgók, hogy még a uemzedékek sorára tartozó mozza- 

 natok sem kötik őket egy helyhez : a nöstéuy zacskóba szövi jíetéit s vadászatain magával hordozza, epén 

 ugy, mint késöbljen hátán a kibiijt íiakat, mindaddig, a míg ezek önálló életmódra képesek. 



Itt is találunk lakhelyeket (Cselöp(')k-Troehüsa), de ezek nem az alrend életmódjának sajátlagos 

 irányából, hanem azon körülményekből folynak, a melyek között az illető alakok élnek, a melyek között 

 létök biztosságát csak egy lakás hozzájárulásából meríthetik (Trochosa infernalis-Pokoli Cselöpók a pusztán. 

 Trochosa cinerea-Szürke Cselöpók könnyen áradó folyók görgetegein). E lakhelyek kapcsolják e rendet 

 némileg a földbeszövökhöz (biológiailag). A szervezetre nézve találunk kapcsolatokat a Csöszövökkel (lásd 

 Zora-Párduczpók), és a Keszegjárókkal (lásd a Futi')k köziil : Oxyopoidae-Hinzpókok, s a Keszegjárók közül: 

 Huimyópók-Micrommata). 



.1 iiijuíjvn vaijy iiio.ii/ó prcdát fvllnicsni, szembe megtámadni, ha menekülni akar, vagy l)ajosau 

 megközelíthető, ugrással is reátámadni, ez a futók módja, evvel járulnak a pókmttködés rendszeréhez. 



A szövés, mint tiiplálékszerzci közeg egészen háttérbe lép, és a mozgás saj átlagosságára esikafősuly. 



A kivételbe tett alakok kivételével, a többi azon hajlékkal éri be, a laelyet a véletlen szolgáltat; az 

 arlukok tehát szabadon barangolva intézik támadásaikat, gyakorolnak hatást. 



Mtíködésökre nézve, bár a röghöz kötve, de vízszintes irányban teljesen szabadok. 



Az aljak rögétől fel a hegycsúcsok örök haváig, mindenütt vannak ez afreudnek képviselői ; de 

 alakgazdagságának tetőpontját mégis az aljakban éri el. 



A száraz talajon, a vízmelléken, a víz színén mindenütt futókkal találkozunk, melyeknek fajsorailwm 

 (talán általánosan is) a fonalröpítes, tehát nagyszabású helyváltoztatás szerepel s képesekké teszi őket, a 

 hatásnak széles alapon való gyakorlására. 



A nemzedékek sorá,t úgy látszik kizárólagosan áttelelő alakok tartják fenn. 



FAM. I. CSALÁD. LYCOSí )I] )AE. FARKASOK, wolfsspinnen. 



'•Xoxoc; = farkiis; .i liaiiiiiH"li' életiiióiliVil.) 



(;i;n. I. NKM. AULONIA. ('. K. 



ífi.'ÁíOü ^= i'«itiiiiiii, vcil^y ; viilósziiiülutí az cliJtust iii'iiii uyciKi'ssétíéröi.) 



Síjii. líSíS. ('. K(]CH «l>ii; Aiaihiiiileii« XIV, ['. '•7. 

 Vilit : Thokell «Oh eumji. Spiiiers» \\. \'M). 



Az alsó szemsor középsői es a homlok szele köz(itti távolság nem nagyobi) egy afsó közejiszem 

 átmérőjénél. A felső fonópár az alson:il sokkal hosszabb. Az arcz magas, közel négyszögletes, a rágok töve 

 felett kiálló. Az alsó szemsor behajln. 



SPEC. I. F\.i. AUIjONIA AIJíIMANA. (Walck.). FEHKRKEZl' K()|Sl'(')K. weisshändioe widehsp. 



(albiiiiaua = fcliéilípzii ; a taiiogatóii lévő Miér színiől.) 



.S'//"- l'S()5. 1ji/ciis,i íilhniiiiiiii Walckknakh «Talil. iVAraii.» |>. 10. 

 (Vi.lc : ISl-s. lAii!oiil,n <ilh, 1,1,1,1,1 C. Kocii «Die Araclm.» XIV. |i. 'J0!2. 



? Előteste fekete, megfek\('i, igen finom es gyér szőrözettél. 



A végtest fekete, megfekvő sárgás szőrözettél. A tapogatci feketebarna, tiid,' cxniitíilih; Az elsii 

 lábpár czombja fekete, a többi ize, valamint a tölil)i l;ib is liarnassárga.. 



